справа № 208/5557/25
провадження № 2/208/766/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді: Кузнєцової А.С., 
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою громадянина Сполученого Королівства Великої Британії ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Чугуєнко Дмитро Віталійович, до ОСОБА_2 , Третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, - 

ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року позивач звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У позові заявник просить:
Усунути перешкоди йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні та вихованні його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зобов`язання матері ОСОБА_3 , не перешкоджати батьку брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, встановивши наступний порядок:
- особисті зустрічі та спільний відпочинок без присутності матері як в межах України так і в будь-якій країні на розсуд батька за межами України, в тому числі, але не обмежуючись: в Сполученому королівстві Великій Британії, Республіці Польщі, два рази на рік: щороку в період літніх канікул дитини: з 10:00 години 12 червня по 22:00 години 12 серпня, щороку в період зимових канікул дитини: з 10:00 години 05 січня по 22:00 години 12 січня.
- зобов`язати ОСОБА_5 передавати дитину ОСОБА_4 батьку ОСОБА_1 у вищезазначений час та за адресою: АДРЕСА_1 ;
- спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, відео-за допомогою месенджерів Viber, WhatsApp, Telegram, чи будь-яких інших засобів зв`язку, щодня з 18:00 до 19:00 за Східноєвропейським часом (EET, UTC+2, який діє з останньої неділі жовтня до останньої неділі березня) та Східноєвропейським літнім часом (EEST, UTC+3, який діє з останньої неділі березня до останньої неділі жовтня).
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Вестмінстер (Великобританія), що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 актовий запис № 38, виданим у місті Вестмінстер, Сполучене Королівство Британія, згідно з яким батьком дитини є ОСОБА_1 , а матір`ю – ОСОБА_6 .
У шлюбі із матір`ю дитини він не перебував, але з моменту народження дитини вони підтримували стосунки, що дозволяло їм ефективно взаємодіяти в питаннях виховання та забезпечення належних умов для розвитку дитини.
Під час перебування відповідача та дитини в місті Вестмінстер батько мав можливість безперешкодно спілкуватися з сином, брати активну участь у його вихованні та реалізовувати свої батьківські права.
Однак, у квітні 2023 року мати разом із дитиною виїхали до України, де наразі й продовжують проживати. На момент подання цієї заяви дитина мешкає разом із матір`ю, вітчимом ОСОБА_7 та молодшим братом ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, протягом останніх двох років проживання дитини та матері в Україні, мати систематично перешкоджає батькові у здійсненні його батьківських прав, обмежує його можливість спілкування з дитиною: особисті зустрічі в Україні так і за кордоном, спілкування через будь-які месенджери та інші засоби зв`язку.
Наразі, позивач проживає у АДРЕСА_2 .
У зв`язку з цим, батько має обмежені можливості для особистих зустрічей із сином, проте прагне брати активну участь у його вихованні та розвитку, готовий приїжджати до України для підтримки зв`язку з дитиною, а також бажає проводити спільний відпочинок із дитиною за межами України.
З моменту народження дитини він намагається підтримувати родинні зв`язки та налагодити спілкування з дитиною, а також врегулювати питання щодо своєї участі у вихованні дитини. Однак, мати дитини займає категоричну позицію, заперечуючи можливість проведення часу дитиною з батьком і перешкоджаючи цьому.
Фактично мати одноосібно прийняла рішення усунути батька від будь-якого спілкування з дитиною, та позбавити права дитини на розвиток в гармонійному середовищі за участі обох батьків.
Протягом останніх двох років позивач намагався врегулювати з відповідачкою питання спілкування з дитиною, неодноразово звертався до неї з проханням не чинити йому в цьому перешкод.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на положення статей 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, якими визначено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи з обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками.
Відповідно до статей 11 та 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Узагальнюючи положення вказаних законодавчих актів, позивач зазначає:
По-перше, відповідачка порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, якщо інше не встановлено судом.
По-друге, вона порушує права позивача як батька, що передбачені ст. 141, 153, 157 Сімейного кодексу України. Позивач глибоко переконаний, що його участь у вихованні дитини повинна бути обов`язковою, оскільки, дитина наразі перебуває у віковій категорії, яка є найбільш важкою і складною з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості,формування уявлення про сім`ю.
Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янське від 23 травня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем, ОСОБА_9 ( ОСОБА_3 ) відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України, не подано, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у судове засідання відповідач не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Пелипас Г. в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу в її відсутність та ухвалити рішення в інтересах дитини. При винесенні рішення просить врахувати висновок від 10.07.2025 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання – АДРЕСА_3 (підтверджено копії паспорта – а.с.9);
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 (підтверджено копією паспорта – а.с.11).
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 актовий запис № 38, виданим у місті Вестмінстер, Сполучене Королівство Британія, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Вестмінстер (Великобританія), згідно з яким батьком дитини є ОСОБА_1 , а матір`ю – ОСОБА_6 (а.с.7).
У шлюбі із матір`ю дитини позивач не перебував, але з моменту народження дитини вони підтримували стосунки, що дозволяло їм ефективно взаємодіяти в питаннях виховання та забезпечення належних умов для розвитку дитини.
Під час перебування відповідача та дитини в місті Вестмінстер позивач безперешкодно спілкувався з сином,, брав активну участь у його вихованні. Однак, у квітні 2023 року мати разом із дитиною виїхали до України, де наразі й продовжують проживати. 
04.04.2025 року представник позивача направив до відповідача претензію-вимогу про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні (а.с.14)
Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 10.07.2025 р., наданого на запит суду, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_4 , перебування батька за кордоном, вважається за доцільне визначити гр. ОСОБА_10 порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: спілкування засобами телефонного, поштового, електронного, відео-зв`язку за допомогою месенджерів Viber,WhatsApp,Telegram чи будь-яких інших засобів зв`язку щодня з 18:00 години до 19:00 години за київським часом (а.с.26-27).
Статтею 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Під час оцінки доводів суд керується положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейного кодексу України (далі - СК), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків.
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 577/3878/21 зазначив, що «апеляційний суд погодився з рішенням суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Апеляційний суд зазначив, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересам, які мають пріоритет над інтересами батьків. Натомість існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батьку дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини».
Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
Згідно з статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На думку суду для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої.
Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.
На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.
У зв`язку з існуванням спору між сторонами та тривалого часу відсутності побачень батька й дитини, - між позивачем і дитиною втрачено сталий психологічний зв`язок, так як дитина тривалий час проживає з матір`ю та позбавлена нормального й повноцінного спілкування з батьком. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прихильності сина до батька.
Виходячи з цих міркувань, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, який проживає в іншій країні, щодо тривалого проживання дитини з ним на канікулах. Для винесення такого рішення у суду немає достатніх відомостей щодо позивача. Вирішення цього питання потребує, зокрема наявність доказів того, що заявник не має судимостей чи загрозливої поведінки, що може зашкодити психічному або фізичному здоров`ю дитини; має відповідні умови для прийому дитини (наприклад, якщо передбачені гостювання в іншій країні або місті).
Отже, вирішення питання про безпосереднє спілкування батька з дитиною за такими підставами є передчасним.
Разом з тим, суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, порушення інтересів дитини, батько не позбавлений в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.
Аналізуючи правове обґрунтування позовних вимог, суд підкреслює деяку невизначеність при побудові прохальної частини позовної заяви.
Так, позивач, посилаючись на частину 1 статті 158 Сімейного кодексу, просить усунути перешкоди у спілкування батька з дитиною. Однак, ця правова норма передбачає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. 
Одночасно він просить визначити спосіб його спілкування з дитиною. Тобто, позивачем обрано два способу захисту своїх прав.
«Усунути перешкоди» означає зобов`язати відповідача дотримуватися вже встановленого способу участі другого з батьків у спілкування та вихованні дитини. Але ж у даному випадку такого встановлення способу на момент подання позову не відбувалось.
"Визначити спосіб спілкування" передбачає визнання за позивачем права.
Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Ця норма регламентує порядок вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, і передбачає, зокрема, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В порядку підготовки справи до розгляду по суті судом отриманий Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 10.07.2025 р. щодо рекомендованого способу спілкування позивача з дитиною.
Орган опіки та піклування дійшов висновку, що у даному випадку доцільним є спілкування засобами телефонного, поштового, електронного, відео-зв`язку за допомогою месенджерів Viber, WhatsApp, Telegram чи будь-яких інших засобів зв`язку щодня з 18:00 години до 19:00 години за київським часом.
З визначенням такого режиму спілкування батька з дитиною і враховуючи вище викладені міркування, суд вважає, що у такому разі будуть враховані інтереси відповідача, позивача та їх спільної дитини.
Тому приходить до висновку про задоволення позову про визначення способу участі батька, який проживає окремо від сина, у його вихованні у спосіб, що ґрунтується на Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 10.07.2025 р.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 7, 141, 142,153, 157-159 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги громадянина Сполученого Королівства Великої Британії ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкоди у спілкуванні та вихованні сина - задовольнити частково.
Визначити такі способи участі ОСОБА_10 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- спілкування засобами телефонного, поштового, електронного, відео-зв`язку за допомогою месенджерів Viber,WhatsApp,Telegram чи будь-яких інших засобів зв`язку щодня з 18:00 години до 19:00 години за київським часом.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складання повного тексту рішення суду – 02.06.2026 року. 
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання – АДРЕСА_3 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 ;
- третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, кож ЄДРПОУ 23928331, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, пр-т Свободи, 2/1.

Суддя  А.С. Кузнєцова