Справа № 947/1326/26
Провадження № 2/947/1430/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2026 рокуКиївський районний суд міста Одеси в складі
головуючого - судді Луняченка В.О.
при секретарі Макаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИВ:
З позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 46700,00 гривень і моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, завданої її неправомірними діями, яка мала місце за адресою: АДРЕСА_1 до Київського районного суду м.Одеси звернулась ОСОБА_1 .
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.
Ухвалою судді від 12.02.26 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.05.26 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову про стягнення з ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди. 
В матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_1 , щодо розгляду справи за його та позивача відсутності, в якій позовні вимоги підтримані , застережень щодо заочного розгляду справи не зазначено.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Від відповідача відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, Судом встановлено наступне.
01.03.2026 року о 18 годині 43 хвилини, ОСОБА_2 перебувала на вулиці Сергія Єфремова, м. Одеса, а саме біля зовнішньої сторони воріт будинку АДРЕСА_2 та маючи особисте, неприязне відношення до ОСОБА_3 , підійшла до останньої та з прямим умислом на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці камінь, кинула його ОСОБА_3 в область обличчя, спричинивши останній тілесні ушкодження, у вигляді забійної поверхневої рани на спинці носу справа, синця на нижній повіці лівого ока, садна в лівій виличній ділянці, кожне з яких, як в сукупності так і окремо, має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_2 01.03.2026 у період з 18 години 43 хвилини по 18 годину 44 хвилини, перебувала на АДРЕСА_2 та маючи особисте, неприязне відношення до ОСОБА_1 та прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , вдарила своєю правою рукою ОСОБА_1 в область лівої частини грудної клітки, після чого, ОСОБА_2 тримаючи в правій руці заздалегідь заготовлений ніж, завдала його лезом ОСОБА_1 один удар в область лівої кисті руки, один удар в область лівої долоні, один удар в область лівого передпліччя, а також руків?ям цього ножа один удар в верхню ділянку голови ОСОБА_1 .
В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_2 - ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: різаної рани на лівому передпліччі по зовнішній боковій поверхні у нижній третині, різаної рани на долонній поверхні лівої кисті, яка бере свій початок від проекції 5-ї п?ясної кістки у середній третині та продовжує свій хід на тильну поверхню лівої кисті в проекції 5-ї п?ясної кістки, у її проксимальній частині, різаної рани між проміжками третього та четвертого пальців лівої кисті, різаної рани на долонній поверхні лівої кисті, в проекції нігтьової фаланги 2-го пальця із переходом на тильну поверхню даного пальця в проекції нігтьової фаланги, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. А також, садно на волосистій частині голови, в правій тім`яній ділянці, синець на грудній клітці по лівій передній пахвовій лінії, в проекціях 8-10 лівих ребер, синець – на правому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, що мають скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
За таких обставин, ОСОБА_2 вчинила кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Згідно вироку Київського районного суду м.Одеси від 23.03.2026 за №947/11680/26 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання: 
- за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
- за ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирок набрав законної сили 23.04.26.
Також, ОСОБА_2 03.12.2025 року приблизно об 11 годин 45 хвилин, перебуваючи біля гаражів у дворі будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень нанесла три удари лівою рукою зігнутою в кулак в область голови та обличчя потерпілої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 спричинені наступні тілесні ушкодження: садно в лобній ділянці по центру, садно в лівій скроневій ділянці, синець на волосистій частині голови, в правій тім`яній ділянці, садно в області носо-губного трикутника по центру, синець на лівому плечі по зовнішній боковій поверхні у верхній третині., вказані тілесні ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Згідно вироку Київського районного суду м.Одеси від 03.04.2026 за № 947/123/26 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Вирок 04.05.26 набрав законної сили.
Згідно частини 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Положення частини 6 ст. 82 ЦПК України наголошує на те, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Так,заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було подано внаслідок нападу на позивача, спричиненні їй тілесних та психічних ушкоджень, пошкодження особистих речей та майна громадянкою ОСОБА_2 . 
Факт нападу на позивача та нанесення їй тілесних ушкоджень встановлено та підтверджено СДВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області шляхом проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню та проведенням судово-медичної експертизи. 
Так згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «Консультативно- діагностичний центр №20» Одеської міської ради від 16.03.26 діагноз встановлений ОСОБА_1 — відкрита рана інших частин зап`ястка та кисті, від 26.03.26 діагноз ураження ліктьового нерва.
Згідно висновку експерта ДСУ «Одеське обласне бюро судово- медичної експертизи» №1535 від 10.12.2025 у громадянки ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно(1) в лобній ділянці по центру, садно (1) в лівій скроневій ділянці, синець (1) на волосистій частині голови, в правій тім`яній ділянці, садно (1) в області носо-губного трикутника по центру, синець ( 1)на лівому плечі по зовнішній боковій поверхні у верхній третині; вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого твердого предмету ( предметів), індивідуальні особливості якого ( яких) у властивостях ушкоджень ек відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари або ж стиснення ( синці), тертя- ковзання (садна). 
Спричиненні позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів - 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн; витрати на терапію – 8000,00 (вісім тисяч) грн; витрати на проїзд до лікарні, до дому – 2200,00 (дві тисячі двісті) грн. Ціна пошкодженої куртки - 5000,00 (п`ять тисяч) грн. 
Як зазначає, позивач, діями відповідача, спричинено матеріальну шкоду безпосередньо її майну, яке виразилось в пошкодженні її особистих речей та паркану. 
Так, неправомірним діями ОСОБА_2 , позивачці спричинено матеріальну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 46700 гривень.
Внаслідок протиправних дій та неспровокованої агресії громадянки ОСОБА_2 щодо позивача впродовж декількох місяців, починаючи з грудня 2025 року, як зазначає позивач, вона перебуваю у постійному стресі, у зв`язку з чим заявляє вимоги щодо відшкодування завданої їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 грн., та яка виразилась у наступному.
Дії відповідачки спричинили позивачці глибокі моральні та фізичні страждання. Через напад вона відчуває постійний страх, безсоння, змушена проходити лікування, порушився їїзвичний спосіб життя. Вона не виходить з дому самостійно: її весь час хтось супроводжує. Користується послугами таксі, в разі необхідності їхати у справах та повертаючись до дому просить водіїв таксі зачекати, доки вона не зайде на подвір`я та закриє хвіртку. Перед тим, як вийти на вулицю, вона перевіряє камери відеоспостереження, щоб упевнитись, що відповідачки немає на вулиці. Позивачка зазначає, що віддаю перевагу зайвий раз не виходити із дому, фактично, вона перебуває в соціальній ізоляції, що має істотний вплив на її психічне становище, вона наразі перебуває під наглядом психіатра та приймає антидепресанти.
Позивач не може повноцінно працювати внаслідок отриманих травм, а саме вона працює у сфері торгівлі та обслуговування, повинна весь час спілкуватись з людьми, періодично виїжджати за кордон у відрядження, а внаслідок нападу, вона не може повноцінно обслуговувати навіть себе: травмована рука повноцінно не працює повноцінно, при зміні погоди у місцях порізів болить. Це постійно нагадує їй момент нападу, що призводить до нервових припадків, цей жахливий момент не може забути.
Присутність у судовому засіданні, надання показань, відтворення деталей нападу, а особливо безпосередня зустріч з ОСОБА_2 мають негативний вплив на її психічний стан та призводять до нервових нападів.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в сумі 30000 грн. підлягають задоволенню в повному об`ємі.
Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.
Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Цивільним кодексом України у п.9 ч.2 ст.16 передбачено, що одним із судових способів захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Виходячи із судової практики щодо тлумачення поняття “моральна шкода”, а саме: постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 ;752/17832/14-ц: страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного впливу , що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших наслідків морального характеру.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 22.02.2005р. у справі “Новоселецький проти України” (Novoseletskiy v.Ukraine, заява № 47148/99) компенсуватися моральна шкода має в будь-якому випадку її спричинення, оскільки право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства.
У Постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 308/5318/15-впровадження №61-21960св18) вказано, що згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У ст.280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли компенсація встановлена законом (Stankov v.Bulgaria №68490/01 §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Встановивши, що позивачу заподіяна моральна шкода, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості мас обґрунтовано визначити розмір грошової компенсації моральної шкоди.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також протиправними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування, як моральної так і матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 96700,00 ( дев`яносто шість тисяч сімсот грн. 00 коп.) гривень, з яких 50000,00 грн. Моральна шкода, 46700,00 грн. матеріальна шкода
Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 26.06.2026

Суддя:         В. О. Луняченко