н\п 2/490/114/2026 Справа № 490/623/24

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Романової К.Т., без участі сторін, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач МКП «Миколаївводоканал», в особі свого представника,звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 28870,46 грн та судового збору в сумі 3028,00 грн.
В обгрунтування позову позивач вказує, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі розрахункового документа (розрахункової книжки). 
Сторона позивача стверджує, що свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Відповідачами оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. При цьому, зазначає, що відповідачі не надавали позивачу заяв та підтверджувальних документів з питання тимчасової відсутності або заяв на опломбування запірних вентилів у квартирі. Від Боржників (Споживачів послуг) не надходило заяв щодо припинення користування послугами. Скарг чи претензій від Боржників (Споживачів послуг) для здійснення перерахунку вартості послуг за період її ненадання, надання невідповідної якості не надходило.
Представник позивача зазначає, що в результаті систематичної неналежної оплати відповідачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 31.12.2023 року утворилася заборгованість у сумі 28870,46 грн, з яких: 27994,62 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 875,84 грн - абонентська плата, які представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 року дану справу передано на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою судді від 30.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
04.04.2024 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погодилися, вважала їх безпідставними та необгрунтованими, з наступних підстав.
Так, відповідачі зазначають, що дійсно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (чоловік Відповідача-1 та батько Відповідача-2, Відповідача-3) був споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і централізованого водовідведення, які надавалися позивачем за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , на нього було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , оскільки він мав з позивачем відповідні договірні відносини. Однак, приблизно у червні 2014 року представники (співробітники) позивача відключили ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_2 від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу до вказаної квартири, внаслідок чого фактично з того моменту позивачем послуга з холодного водопостачання не надається за адресою: АДРЕСА_1 до сьогоднішнього дня. Від позивача ОСОБА_4 стало відомо: 
1) що позивачем було здійснено обрізання (демонтаж) водопроводу до кв. АДРЕСА_2 начебто через те, що цей металевий водопровід вийшов з ладу та позивачу необхідно таким чином було усунути аварійну ситуацію для недопущення витоку холодної води, при цьому тоді будь-яка заборгованість у ОСОБА_4 перед позивачем була відсутня;
2) з моменту обрізання (демонтажу) позивачем водопроводу до кв. АДРЕСА_2 до моменту відновлення підключення вказаної квартири до системи водопостачання позивачем відповідно буде припинено нарахування плати за послуги з централізованого постачання холодної води і централізованого водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 ;
3) відновити підключення кв. АДРЕСА_2 до системи водопостачання позивач погоджувався лише за умови здійснення оплати ОСОБА_4 представникам (співробітникам) позивача усіх необхідних для цього робіт та матеріалів (земельні роботи для будівництва водопроводу з нових труб, роботи з облаштування оглядового колодязю, нові труби, цегла, цемент, пісок тощо) або здійснення ОСОБА_4 цього власними силами та коштами, але на той час ОСОБА_4 цього зробити не міг через тяжке фінансове становище.
Отже позивачем за вказаних обставин не здійснювалося (з зазначеного вище моменту обрізання (демонтажу) водопроводу до кв. АДРЕСА_2 до сьогоднішнього дня) відновлення підключення кв. АДРЕСА_2 до системи водопостачання, тому ОСОБА_4 не проживав більше за відсутності води у вказаній квартирі, яка також була непридатна для проживання без проведення відповідних необхідних відновлювальних ремонтних робіт, а проживав до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у іншому належному йому (на праві користування) житлі разом з відповідачами.
Крім того, відповідачі зазначають, що відповідно до Договорів позички квартири №20140829/1 від 29.08.2014 р. та №20170730/1 від 30.07.2017 р. вони використовували квартиру АДРЕСА_3 з метою постійного власного проживання в період з 29.08.2014 року по 30.06.2020 р. Відповідно до Договору позички житлового будинку №20200701/1 від 01.07.2020 року та Договору позички житлового будинку №20220702/1 від 02.07.2022 року відповідачі використовували будинок АДРЕСА_4 з метою власного постійного проживання з 01.07.2020 року до 15.09.2022 року Відповідач-3 та до 28.10.2022 року Відповідач-1 і Відповідач-2.
Відтак, відповідачі зазначають, що вони не проживали у період з 29.08.2014 року по 28.10.2022 року. З 15.09.2022 року Відповідач-3 та з 28.10.2022 року Відповідач-1 і Відповідач-2 є ВПО та фактично проживають до сьогоднішнього дня за адресою: АДРЕСА_5 .
Також, відповідачі звертають увагу суду, що починаючи з липня 2014 року до сьогоднішнього дня позивачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 жодної оплати за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 не здійснювалося, оскільки позивачем не здійснювалося у цей період відновлення підключення кв. АДРЕСА_2 до системи водопостачання. Отже, з вказаної на офіційному веб-сайті позивача інформації та вказаної позивачем інформації у Рахунках-повідомленнях, надісланих на зазначену вище адресу, випливає, що у період липень 2014 року по січень 2022 року нарахування за особовим рахунком № НОМЕР_1 плати за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 позивачем не проводилося. А це в свою чергу підтверджує, що з червня 2014 року позивачем відключено кв. АДРЕСА_2 від системи водопостачання, внаслідок чого фактично з того моменту позивачем послуга з холодного водопостачання не надається за адресою: АДРЕСА_1 і до сьогоднішнього дня.
За такого, враховуючи вищевказані обставини, відповідачі просять відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з їх безпідставністю.
Ухвалою суду від 12.06.2024 року постановлено відкласти розгляд справи та витребувати у МКП «Миколаївводоканал» відомості за період нарахування заборгованості боржникам за адресою квартира АДРЕСА_2 надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 2014 року по теперішній час, а також відомості щодо відключення/підключення водопостачання споживачам за адресою: квартира АДРЕСА_2 за період з 2014 року по 2024 рік.
11.07.2024 року від представника МКП «Миколаївводоканал», на виконання вимог ухвали суду від 12.06.2024 року, надійшли витребувані судом докази.
Ухвалою суду від 29.10.2024 року постановлено перейти до розгляду справи за позовною заявою Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення - в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі - відмовити.
Ухвалою суду від 07.10.2025 року постановлено зобов`язати позивача МКП «Миколаївводоканал» надати суду в строк до 01 грудня 2025 року надати суду письмові докази розгляду Акту-претензії від 25 серпня 2025 року споживача ОСОБА_1 щодо ненадання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою АДРЕСА_1 у період з 18.06.2014 по 25.08.2025 року.
03.12.2025 року від представниці МКП «Миколаївводоканал» - Савицької О.Е. надійшла заява про виконання ухвали суду. 
03.06.2026 року від відповідачів в письмовому та в електронному вигляді (через систему «Електронний Суд» надійшли пояснення, в яких, вказали, що надані на виконання вказаної ухвали суду від 07.10.2025 р. позивачем вищезазначені копії документів не свідчать, що позивачем надана на Акт-Претензію від 25.08.2025р. відповідь Відповідачу-2 в установлений строк, отже претензії Відповідача-2 (які вказані у Акті-претензії від 25.08.2025р.) вважаються визнаними позивачем, з огляду на наступне.
У відповіді позивача від 17.09.2025 р. №П-499/з-в зазначено, що претензію про невідповідність кількісних та/або якісних показників комунальних послуг (ненадання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_6 ) від 18.08.2025 р. позивач отримав 21.08.2025 р., а 22.08.2025 р. о 09:45 працівники позивача прийшли за адресою АДРЕСА_1 для участі у перевірці обставин, викладених у претензії; однак двері квартири ніхто не відчинив та на телефонні дзвінки не відповідав, тому було складено відповідний акт. Але, відповідачі стверджують, що позивач не надав їм та суду вказаний Акт та нічим іншим також не підтверджує, що 22.08.2025 р. о 09:45 працівники позивача начебто прийшли за адресою АДРЕСА_1 . Насправді Відповідач-2 22.08.2025 р. (а також 23.08.2025 р., 23.08.2025 р. та 25.08.2025 р.) з 08:00 до 20:00 увесь час очікував працівників (представників) позивача за адресою АДРЕСА_1 для участі у перевірці обставин, викладених у претензії, але працівники (представники) позивача не з`являлися та не телефонували відповідачам. Тому через неприбуття представника позивача у встановлений строк Відповідач-2 був змушений 25.08.2025 р. скласти без позивача Акт-претензію від 25.08.2025 р. за участі двох споживачів (сусідів) та управителя багатоквартирного будинку, та надіслати її поштою позивачу. Акт-Претензію від 25.08.2025 р. позивач отримав 29.08.2025 р. У відповіді позивача від 17.09.2025 р. №П-499/з-в бездоказово вказується, що позивач намагався телефонувати відповідачам, але ці дзвінки ігнорувалися. Насправді відповідачі стверджують, що їм не надходили дзвінки від позивача. У період з 25.08.2025 р. до 03.09.2025 р. включно з 08:00 до 20:00 (кожного дня) Відповідач-2 увесь час очікував працівників (представників) позивача за адресою АДРЕСА_1 . ), але 04.09.2025 р. та 10.09.2025 р. відповідачі були відсутні за вказаною адресою та не знали, що позивач прибуде туди. Попередження про вихід на обстеження надіслане позивачем поштою, Відповідачу-2 було вручене вже набагато пізніше ніж 10.09.2025 р. Також відповідачі зазначають, що жодних доказів надіслання/вручення Відповідачу-2 відповіді про розгляд претензії та акту-претензії від 17.09.2025 р. №П-499/з-в позивач взагалі не надав суду. Таким чином, відповідачі вважають, що в порушення приписів ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги (позивач) протягом п`яти робочих днів не вирішив питання щодо задоволення вимог, викладених в Акті-претензії від 25.08.2025 р., а також не видав (не надіслав) споживачу (Відповідачу-2) обґрунтованої письмової відмови в задоволенні його Акту-претензії від 25.08.2025 р. Отже претензії Відповідача-2 вважаються визнаними позивачем але до сьогоднішнього дня фактично не виконані ним.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив про задоволення позову .
Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, з підставі викладених у відзиві та поясненнях.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).
За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, які не з`явились.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові пояснення сторін та письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що позивач КП «Миколаївводоканал» є єдиним підприємством, що здійснює водопостачання та водовідведення у місті Миколаєві. Послуги надаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин). Норми водоспоживання та водовідведення, затверджені рішеннямиМиколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 р. № 592 від 14.07.2017 р., та № 661 від 28.07.2021 року.
Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва №2.7-359815-2023 від 23.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
За розрахунками МКП «Миколаївводоканал», які проведені за кількістю осіб, що є зареєстрованими у приміщенні та користуються послугами, у зв`язку з відсутністю даних про встановлення у квартирі водяного лічильника та його сертифікацію, а також з урахуванням внесених на погашення платежів за спожиті послуги та абонентського обслуговування заборгованість за спожиті послуги за період з квітня 2019 року по грудень 2023 року складає 28870 грн 46 коп. 
З Договору позички квартири №20170730/1 від 30.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 безоплатно передано для користування протягом 2 років 11 місяців з метою проживання квартиру АДРЕСА_3 .
Факт передачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вказаної вище квартири для проживання також підтверджується Актом приймання-передачі квартири до Договору позички квартири №20170730/1 від 30.07.2017 року
01.07.2020 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено Договір позички житлового будинку №20200701/1 від 01.07.2020 року, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 безоплатно передано для користування протягом 2 років з метою проживання житловий будинок АДРЕСА_4 .
02.07.2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено Договір позички житлового будинку №20220702/1 від 02.07.2022 року, за яким ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 безоплатно передано для користування протягом 2 років з метою проживання житловий будинок АДРЕСА_4 .
Факт передачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вказаного вище житлового будинку 01.07.2020 року та 02.07.2022 року для проживання також підтверджується Актами приймання-передачі житлового будинку до Договору позички житлового будинку №20200701/1 від 01.07.2020 року та №20220702/1 від 02.07.2022 року.
Згідно Довідки від 28.10.2022 №5106-5002281600, ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання АДРЕСА_5 .
Згідно Довідки від 28.10.2022 №5106-5002281483, ОСОБА_3 взято на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання АДРЕСА_5 .
Згідно Довідки від 15.09.2022 №5106-5002132742, ОСОБА_5 , яка після укладення шлюбу 01.12.2023 року змінила прізвище на « ОСОБА_9 », взято на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання АДРЕСА_5 .
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачі також посилалися на те, що з червня 2014 року квартиру АДРЕСА_2 було відключено від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу, внаслідок чого послуга з водопостачання за вказаною адресою не надається до сьогоднішнього дня.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2025 року ОСОБА_1 було направлено на адресу МКП «Миколаївводоканал» претензію про невідповідність кількісних та/або якісних показників комунальних послуг (ненадання послуг з централізованого водопосточання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_6 ), яка отримана представником позивача 19.08.2025 р. та зареєстрована за Вх. №П-45.
25.08.2025 року ОСОБА_1 на адресу МКП «Миколаївводоканал» направлено Акт-претезія, який складений та підписаний споживачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 та управителем багатоквартирного будинку ТОВ «ЖЕК «Забота».
Згідно вказаного Акту споживач ОСОБА_1 висловлює претензії до МКП «Миколаївводоканал» щодо якості та/або кількості надання послуг з централізованого водопосточання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_6 , зокрема ненадання послуг з централізованого водопосточання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_6 . В Акті зазначено, що з червня 2014 року квартиру АДРЕСА_2 було відключено від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу до вказаної квартири, внаслідок чого фактично з того моменту (18.06.2014 р.) МКП «Миколаївводоканал» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (за адресою: АДРЕСА_6 ) не надаються до сьогоднішнього дня (25.08.2025 р.). Додатково повідомлено, що у період липень 2014 року - січень 2022 року нарахування плати за надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (за адресою: АДРЕСА_6 ) МКП «Миколаївводоканал» не проводилося.
04.09.2025 року МКП «Миколаївводоканал» направлено ОСОБА_1 повідомлення про проведення 10.09.2025 року з 09.00 до 11.00 представниками абонентського відділу МКП «Миколаївводоканал» обстеження приміщення за адресою АДРЕСА_9 для перевірки кількісних та/або якісних показників, що підтверджується копією поштового конверту та описом вкладення у відправлення УКРПОШТА-СТАНДАРТ.
10.09.2025 року представниками абонентського відділу МКП «Миколаївводоканал» складено Акт обстеження, згідно якого при прибутті на адресу АДРЕСА_1 10.09.2025 року о 9.20 год., доступ до житлового приміщення ніхто не надав, у зв`язку з чим, обстеження не виконано.
17.09.2025 року МКП «Миколаївводоканал» направлено ОСОБА_1 лист про розгляд претензії та акту-претензії, в якому зазначило, що оскільки у претензії ОСОБА_1 не зазначив дату і час замовленої ним перевірки, для з`ясування дати і часу перевірки, якої він вимагав, працівники МКП «Миколаївводоканал» намагались телефонувати йому на наданий ним номер мобільного телефону НОМЕР_2 . Однак усі спроби зателефонувати ОСОБА_1 ігнорував. Також не реагували на дзвінки інші мешканці квартири, місце реєстрації проживання яких знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Мова йде про ОСОБА_3 (моб.тел. НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (моб.тел. НОМЕР_4 ), мобільні телефони яких були зазначені у відзиві від 04.04.2024 на позовну заяву про стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення у справі №490/623/24. У зв`язку з цим, наступного дня (22.08.2025) після отримання претензії від 18.08.2025 працівники МКП «Миколаївводоканал» прийшли о 09:45 за адресою АДРЕСА_1 . Окрім того в акті-претензії від 25.08.2025 чітко зазначено що квартиру відключено лише від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу до вказаної квартири. При цьому далі за текстом акту-претензії зазначається, що з 18.06.2014 послуги з централізованого водовідведення також не надаються по сьогоднішній день.
Також, в листі позивач звертає увагу ОСОБА_1 не те, що він не надає жодних доказів (актів, листування тощо) на підтвердження своїх тверджень про те, що у червні 2014 року представниками МКП «Миколаївводоканал» кв. АДРЕСА_2 було відключено від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу до вказаної квартири. Таких доказів немає, а ні у матеріалах судової справи №490/623/24, а ні в претензії від 18.08.2025, а ні в акті-претензії від 25.08.2025. Більш того вказує, що він не дає можливості МКП «Миколаївводоканал» обстежити його квартиру і перевірити відсутність комунальних послуг підприємства. У МКП «Миколаївводоканал» відсутня будь-яка інформація щодо такого відключення, як у червні 2014 року так і у інші періоди. Окрім того, з червня 2014 року і до серпня 2025 року не було жодного листування між ОСОБА_1 та МКП «Миколаївводоканал» з приводу відключення та ненадання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_6 .
Тому, позивач зазначає ОСОБА_1 , що його слова про те, що у червні 2014 року представниками МКП «Миколаївводоканал» було відключено вищевказану квартиру не підтверджуються ні ним, а ні виконавцем послуг.
Щодо відсутності нарахувань за послуги з 2014 року позивач зазначає, що нарахування не виконувались помилково, з`ясувалось це у 2022 році, тому нарахування поновили за останні 3 роки, тобто з 2019 року відповідно до норм споживання за кількістю зареєстрованих осіб.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
За положенням п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно п. 6, 10, 11, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачами), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.
За спожиті житлово-комунальні послуги згідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний здійснити оплату щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обв`язки.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, та відповідно до статті 509 ЦК України означають правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника виконання його обов`язку.
Отже, у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постанови Кабінету Міністрів України №690 від 5 липня 2019 року в редакції постанови №85 від 2 лютого 2022 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», споживачі, якими є власники або особи, що з ними разом проживають разом та споживають надані послуги, повинні оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно до пункту 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язанні оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.2. ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний зокрема: 
- забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 
- оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 
- допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 
- інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 
- надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.
Також згідно підпунктів 11, 111, 12 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. № 690, далі Правила надання послуг), споживач зобов`язаний: 
- інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 
- інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; 
- надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги з централізованого водопостачання та з постачання гарячої води в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.
Відповідачі, заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилалися, крім іншого, на те, що з червня 2014 року квартиру АДРЕСА_2 було відключено від системи водопостачання шляхом обрізання (демонтажу) водопроводу до вказаної квартири, внаслідок чого фактично з того моменту (18.06.2014 р.) МКП «Миколаївводоканал» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (за адресою: АДРЕСА_6 ) не надаються до сьогоднішнього дня (25.08.2025 р.).
При цьому, суд зазначає, що відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували факт демонтажу водопроводу до вказаної квартири та внаслідок чого відсутність водопостачання станомз 2019 року і по день розгляду справи . 
Також, суд вважає твердження відповідачів про їх непроживання з 2014 року по 2022 року за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з проживанням за іншими адресами на підставі Договорів позички квартири та житлового будинку, такими, що не підтверджують відсутність у них обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги, в тому числі послугу з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою їх реєстрації, оскільки доказів сплати комунальних платежів за іншими адресами відповідачами не надано.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що однією з основних засад законодавства є добросовісність, а дії учасників правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на давньоримській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з квітня 2019 року по лютий 2022 року відповідачам нарахована заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентського обслуговування у сумі 13 748,09 грн
Однак, як вбачається з доданих до матеріалів справи рахунків-повідомлень, направлених МКП «Миколаївводоканал» на адресу АДРЕСА_1 , за період з лютого 2015 року по січень 2022 року, за особовим рахунком № НОМЕР_1 не здійснювалося нарахування оплати за централізоване водопостачання, водовідведення та абонентське обслуговування, а заборгованість за наданими послугами становила (мінус) 5,78 грн, тобто була відсутня.
Також, як встановлено судом вище, відповідачі з 28 жовтня 2022 року проживали в м.Одеса, як внутрішньо-переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками.
Враховучи вищенаведені висновки суду та керуючись принципом добросовісності та принципом заборони суперечливої поведінки, суд приходить до висновку, що у відповідачів виник обов`язок сплатити МКП «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентського обслуговування за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року у сумі 4843,32 грн (18591,41 грн (нарахована заборгованість станом на жовтень 2022 року) - 13748,09 грн (нарахована заборгованість станом на лютий 2022 року).
За такого, заборгованість відповідачів перед позивачем у розмірі 28 870,46 грн, яка нарахована МКП «Миколаївводоканал» за період квітень 2019 року - грудень 2023 року, не відповідає фактичним обставинам справи та спростована наявними в матеріалах справи доказами
При цьому, нарахована сума заборгованості в період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року (включно) в сумі 4843,32 грн, відповідачами не спростована, в зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до приписів частини 1 статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
При цьому, частиною 1 статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином з відповідачів слід стягнути суму боргу за наданні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентського обслуговування в період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року в загальному розмірі 4843,32 грн.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим доводам, факторам та обставинам, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №488 від 24.01.2024 року.
За такого, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в солідарному порядку пропорційно задоволеним вимогам у розмірі по 528,69 грн з кожного (15122,37 ( сума заборговансоті нарахована після лютого 2022 року- оскільки відповдіача не попереджали позивача про набуття статсу ВПО та припиненян нарахування, що свдічить про відсутність помилки в діях позивача щодо нарахування заборгованості) х 3028 / 28870,46 / 3).
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення - задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на поточний рахунок № НОМЕР_8 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, код ЄДРПОУ 31448144, заборгованість за надані за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року послуги з водопостачання, водовідведення та нарахованої плати за абонентське обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 4 843,32 грн (чотири тисячі вісімсот сорок три гривні 32 копійки) та судовий збір у розмірі по 528,69 грн (п`ятсот двадцять вісім грн шістдесят дев`ять копійок ) з кожного. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2026 року

Суддя          О.А. Гуденко