№707/569/26
1-кп/707/232/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2026 року          м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
потерпілого       ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника      ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №62025100140003735 по обвинуваченню  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів, Бучанського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , перебуває на посаді командира взводу охорони, військове звання «молодший сержант», зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України
в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст. ст. 11, 30, 49, 50, 58, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.11.2025 близько 01 год. 00 хв. знаходячись у тимчасовому місцерозташуванні військової частини НОМЕР_1 та території дитячого табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: 
 АДРЕСА_2 , а саме у будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що порушує закріплений у військових статутах порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, бажаючи в такий спосіб довести свою уявну перевагу над співслужбовцем та підвищити свій уявний авторитет в колективі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово-виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_4 , взяв до рук особисту табельну зброю Пістолет Макарова ПМ 9мм., № НОМЕР_2 1981 року випуску, який був споряджений магазином із набоями калібру 9 мм. у кількості 8 штук, після чого здійснив один постріл у бік ОСОБА_4 , спричинивши йому вогнепальне поранення у вигляді рани передньої черевної стінки, яка проникає у черевну порожнину, з ушкодженням тонкого кишківника та брижі, крововиливом в черевну порожнину, травму тазу з багатоуламковим переломом правої клубової кістки.
Дії ОСОБА_5 , які виразилися порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства із застосуванням зброї, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 406 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показів обвинуваченого, потерпілого, свідків та ґрунтуючись на досліджених у судовому засіданні доказах, які суд вважає належними, допустимими та переконливими у скоєнні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав частково та пояснив, що щиро розкаюється у скоєному, що не бажав такого наслідку своїх дій, жалкує що так сталося та вказав, що 25.11.2025 посварився з командуванням частини та мав намір залишити військову частину. Пішов до себе в кімнату в розташуванні частини та почав збирати свої речі. Потім до кімнати зайшов потерпілий він йому матюками сказав що його задовбало командування та хотів йому віддати свою табельну зброю та піти в СЗЧ. Дістав свій пістолет, вважаючи що в ньому немає набоїв, смикнув затвор і випадково натиснув на спусковий гачок та відбувся постріл і куля влучила в потерпілого. З останнім конфліктів у нього не було. Кинув пістолет на ліжко і підбіг до потерпілого намагався надати допомогу та вибачався перед ним за це. Потім допоміг його винести до автомобіля, щоб доправити до лікарні. Матеріальну шкоду не відшкодував, бо зараз не отримує заробітну плату.
Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, суд вважає що вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 406 ч. 3 КК України, повністю стверджується наступними, зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Судом безпосередньо у судовому засіданні, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинуваченого, наступні документи ( спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин):
- протокол огляду місця події від 25.11.2025 та фото таблиці до нього в ході якого встановлено місце скоєння злочину, виявлено та вилучено зброю, гільзу та сліди речовини бурого кольору;
- відеозапис даної слідчої дії за клопотанням учасників судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнано не доцільним досліджувати, оскільки результати даної слідчої дії ніким не оспорюються та не заперечуються; 
- протокол затримання підозрюваного від 25.11.2025 в ході якого затримано ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину; 
- відеозапис даної слідчої дії за клопотанням учасників судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнано не доцільним досліджувати, оскільки результати даної слідчої дії ніким не оспорюються та не заперечуються; 
- висновок №1079 від 25.11.2025 яким встановлено у ОСОБА_5 стан алкогольного сп`яніння;
- військовим квитком ОСОБА_7 НОМЕР_3 яким встановлено що останній є чинним військовослужбовцем;
- акт службового розслідування від 21.01.2026 яким встановлено що ОСОБА_8 отримав вогнепальне поранення під час проходження військової служби, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 ;
- накладна №35 та книга обліку закріплення озброєння відповідно до яких за ОСОБА_5 закріплено пістолет ПМ та набої;
- постанова про визнання предметів речовими доказами від 26.11.2025 якою визнано речовими доказами гільзу, пістолет Макарова ПМ 9 мм НОМЕР_4 року магазин до нього №5107-1 та 7 патронів калібру 9 мм, джинси ОСОБА_5 зі слідами бурого кольору, футболку ОСОБА_5 білого кольору, зразок букального епітелію ОСОБА_5 поміщений на тампон –зонд, змив з правого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з правої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, порізані труси ОСОБА_4 , різану футболку ОСОБА_4 ;
- ухвала суду від 28.11.2025 якою накладено арешт на вищевказані речові докази; 
- протокол огляду від 02.12.2025 яким виявлено та видано лікарем кулю вилучену з тіла потерпілого;
- постанова про визнання речовим доказом від 02.12.2025, якою визнано речовим доказом у справі кулю видану лікарем;
- висновок балістичної експертизи №СЕ-19/124-25/17602-БЛ від 08.01.2026 якою встановлено, що пістолет вилучений при ОМП придатний для стрільби, надана гільза та куля відстріляні з даного пістолету, пістолет технічно справний, з нього не можливо здійснити постріл без натискання на спусковий гачок;
- протокол огляду від 26.01.2026 яким оглянуто після балістичної експертизи, пістолет, гільзу та кулю;
- протокол слідчого експерименту від 09.01.2026 за участю потерпілого ОСОБА_4 та відеозаписом до нього, в ході якого потерпілий вказав механізм здійснення пострілу ОСОБА_5 їх розташування в кімнаті, отримання ним тілесного ушкодження внаслідок пострілу, та як він вийшов з кімнати;
- висновок судово-медичної експертизи № 02-01/33 від 19.01.2026, яким встановлено наявність у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень їх ступінь тяжкості.

Вищевказані докази відкриті учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 КПК України.
Крім цього вина обвинуваченого доводиться показаннями потерпілого та свідків, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду повідомив, що 25.11.2025 близько 1 години зайшов до себе в кімнату де вже перебував ОСОБА_5 , знаходився біля свого ліжка та збирав свої речі. В руках у нього побачив пістолет ПМ, чому він був у нього в руках йому не відомо. Від ОСОБА_5 він був на відстані 3-4 метри, потім він лайкою сказав, що він його задовбав і наставив на нього пістолет, дослав патрон в патронник та здійснив один постріл в його бік. Від кулі відчув біль в животі та вийшов з цієї кімнати та зайшов до командира роти в кімнату повідомив що в нього вистрілив ОСОБА_5 . Командир ОСОБА_10 підняв футболку і пересвідчився що є поранення. В цей час йому стало погано і він по стіні спустився на підлогу. Командир сказав везти його в лікарню. Коли він сидів на підлозі підійшов ОСОБА_5 і почав вибачатися, він був з пістолетом, який у нього забрали хлопці. Кошти за лікування ОСОБА_5 йому не повернув, просив його суворо не карати та не позбавляти волі;
- показами свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що 25.11.2025 йому зателефонував офіцер, сказав взяти хлопців і підійти до КПП де п`яні розбірки. Прибувши на КПП побачив ОСОБА_5 який був в нетверезому стані та сварився в тому числі і з потерпілим. Командир ОСОБА_5 заспокоїв сказав взяти речі віднести до будинку охорони. Зайшли до будинку, були в середині, коли почули постріл вийшов в коридор побачив потерпілого з вогнепальним пораненням живота та ОСОБА_5 який почав вибачатися перед ним. Бійки перед цим не було була словесна сварка біля КПП. Потерпілого відвезли до лікарні;
- показами свідка ОСОБА_10 , який суду повідомив, що в листопаді 2025 року близько опівночі йому зателефонували офіцери та повідомили про конфлікт між ОСОБА_5 та потерпілим. Він приїхав на місце заспокоїв ОСОБА_5 та сказав йому його речі перенести в будинок охорони і бути в кімнаті оскільки він в нетверезому стані. Пішов до своєї кімнати і через деякий час з кімнати ОСОБА_5 почув постріл, до нього в кімнату забіг потерпілий і повідомив, що ОСОБА_12 в нього здійснив постріл. Підняв футболку, побачив вогнепальне порання і сказав потерпілого везти до лікарні. Чому між ними виник конфлікт йому не відомо. Барнич коли тверезий веде себе адекватно, але він має контузії є учасником бойових дій і якщо вживає алкоголь не адекватно себе поводить;
- показами свідка ОСОБА_13 , який суду повідомив, що 25.11.2025 близько 22 години була тривога і всі вийшли до КПП на місці побачили ОСОБА_5 який був в нетверезому стані та почав сваритися ОСОБА_14 та потерпілим. Вони викликали ОСОБА_15 який прибув та їх заспокоїв і сказав ОСОБА_12 нести свої речі в інший будинок. Він пішов з речами до будинку де був і потерпілий. Хвилин за 15 почув з будинку постріл забіг в коридор побачив потерпілого який сидів на підлозі до нього підійшов ОСОБА_12 та почав вибачитися. Потерпілого повезли до лікарні;
- показами свідка ОСОБА_16 , який суду повідомив, що в листопаді 2025 року в вечірній час була тривога і вони пішли до КПП. Там був ОСОБА_12 який перебував в нетверезому стані. Він з потерпілим почали йому казати щоб він йшов відпочивати до свого будинку, щоб його не бачили, через що виникла з ним перепалка. Викликали ОСОБА_15 який всіх заспокоїв, сказав ОСОБА_12 іти в кімнату, через деякий час коли він був вже в себе в кімнаті почув постріл і коли вийшов в коридор побачив ОСОБА_17 який сказав що ОСОБА_12 в нього стріляв. Потім вийшов ОСОБА_12 з пістолетом в руках, він у нього забрав пістолет та відніс собі в кімнату. Барнич почав вибачатися перед потерпілим та його повезли в лікарню. До цього не бачив щоб у них були конфлікти.
За таких обставин суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, за обставин, встановлених судом.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту та обвинуваченого, про випадковість здійснення останнім пострілу, оскільки така версія не знайшла свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду та спростовується показами потерпілого та даними слідчого експерименту за його участі. Обвинувачений ОСОБА_5 будучи вже тривалий час військовослужбовцем та маючи закріплену за собою табельну зброю – пістолет Макарова, зобов`язаний знати та дотримуватися заходів безпеки поводження з вогнепальною зброєю, не направляти останню в бік людей, не досилати патрон в патронник у випадках не пов`язаних зі стрільбою, не застосовувати зброю, якщо від цього можуть постраждати інші особи, указаних вимог ОСОБА_5 не дотримався, перебував у стані сп`яніння, після сварки з іншими військовослужбовцями та командуванням військової частини, з не встановлених причин застосував закріплену за ним зброю, щодо потерпілого ціле направлено направив її в його бік, дослав патрон в патронник, натиснув на спусковий гачок, що на переконання суду не може свідчити про необережність з її поводженням і як наслідок завдання тілесних ушкоджень потерпілому, а тому його дії стороною обвинувачення кваліфіковані вірно.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 406 КК України, як порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства із застосуванням зброї.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. 
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. 
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; 
відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання часткове вини щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок використання зброї); 
ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів;
особу обвинуваченого: який винним себе визнав частково, вважав що перебуваючи на волі всі зусилля направить для захисту країни від збройної агресії, заподіяну шкоду фактично не відшкодував; раніше не судимий; посередньо характеризується за місцем проходження служби, під наглядом лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем ЗСУ, думку потерпілого який заявив що фактично примирився з обвинуваченим та просив його суворо не карати та не позбавляти волі.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк та без призначення додаткового покарання, оскільки на даний час триває збройна агресія та запроваджений військовий стан на території України і знання та бойові навички ОСОБА_5 на думку суду мають більший суспільний інтерес ніж позбавлення військового звання, що унеможливить зайняття останнім військової посади за його спеціальністю, тому суд призначає покарання в межах санкції ч. 3 ст. 406 КК України. Разом з цим, враховуючи що обвинувачений є раніше не судимим, вчинив вперше злочин, думку потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, суд приходить до обґрунтованого переконання про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначає покарання з застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків визначених ст. 76 КК України. Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Адже, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов у даному провадженні не заявлено.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. 
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід скасувати, оскільки судом призначено покарання з іспитовим строком, а тому обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти негайно з зали суду.
Строк перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання. 
Арешт накладений на речові докази у справі: гільзу, кулю, пістолет Макарова ПМ 9 мм НОМЕР_4 року магазин до нього №5107-1 та 7 патронів калібру 9 мм, джинси ОСОБА_5 зі слідами бурого кольору, футболку ОСОБА_5 білого кольору, зразок букального епітелію ОСОБА_5 поміщений на тампон –зонд, змив з правого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з правої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, порізані труси ОСОБА_4 , різану футболку ОСОБА_4 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.11.2025 підлягає скасуванню за збігом потреби.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, ст.ст. 74, 49 КК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_5  протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, на час перебування  ОСОБА_5  на військовій службі нагляд за останнім, покласти на командира військової частини, а вразі звільнення зі служби на відповідний уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_5  у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти з зали суду негайно.
Зарахувати обвинуваченому  ОСОБА_5  у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 25.11.2025 по 27.05.2026 включно.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме: 
гільзу, кулю, джинси ОСОБА_5 зі слідами бурого кольору, футболку ОСОБА_5 білого кольору, зразок букального епітелію ОСОБА_5 поміщений на тампон –зонд, змив з правого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівого передпліччя ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з правої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, змив з лівої долоні ОСОБА_5 на тампон-зонд, порізані труси ОСОБА_4 , різану футболку ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР з дислокацією в м. Черкаси – знищити; 
пістолет Макарова ПМ 9 мм НОМЕР_4 року магазин до нього №5107-1 та 7 патронів калібру 9 мм, що передані на зберігання представнику ВЧ НОМЕР_1 – залишити ВЧ НОМЕР_1 за належністю, звільнивши від зобов`язань за зберігальною розпискою.
Арешт на речові докази у справі накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.11.2025 - скасувати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 9805 (дев`ять тисяч вісімсот п`ять) грн. 40 коп.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя:                   ОСОБА_1