Справа № 127/39212/25
Провадження 2/127/9342/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/39212/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 15.12.2025 року і мотивований тим, що на офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (сreditkasa.com.ua) у вільному доступі розміщена повна інформація щодо договору кредиту, порядку його укладення, а саме: примірний договір кредиту, правила надання грошових коштів у кредит (на момент укладення договору), згода на обробку персональних даних, публічна інформація, положення про конфіденційність, крім того, на сайті розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
06.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (сreditkasa.com.ua) згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» був укладений договір про відкриття кредитної лінії (кредитний договір) № 1536-4623, який із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів) відповідно до Методики НБУ складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. 
Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9424 для підписання кредитного договору № 1536-4623 від 06.04.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 
Відповідно до умов кредитного договору, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 7 300 грн., строк кредитування – 365 днів, базовий період – 30 днів, комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту, знижена відсоткова ставка – 1,00 % в день; стандартна відсоткова ставка: 1,00 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших календарних 180 днів з дати укладення цього договору; 0, 74 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується в період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Також додатковою угодою № 1 від 22.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 3 600 грн.
Також додатковою угодою № 2 від 25.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 4 000 грн.
Також додатковою угодою № 3 від 26.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 6 900 грн.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткових угод до нього, проте відповідач ОСОБА_1 умов договору не виконав, кредитну заборгованість не погасив.
Станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 42 986, 00 грн. 
Дана сума складається із заборгованості за кредитом – 10 900 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 19 551 грн., заборгованості, нарахованої згідно ст. 625 ЦК України – 10 900 грн., заборгованості по комісії – 1 635 грн.
На підставі ст.ст. 525, 526, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1536-4623 від 06.04.2025 року в загальній сумі 42 986 грн. та судові витрати - сплачений судовий збір – 2 422, 40 грн.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 12.01.2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.02.2026 року підтвердив, що отримував кредит, обставин укладення договору не пам`ятає. Відзиву на позов, свого розрахунку заборгованості не надав.
В наступні судові засідання 10.03.2026 року, 23.04.2026 року, 20.05.2026 року відповідач не з`являвся, заяв не подавав, причини неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином. 
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 
Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (сreditkasa.com.ua) у вільному доступі розміщена повна інформація щодо договору кредиту, порядку його укладення, а саме: примірний договір кредиту, правила надання грошових коштів у кредит (на момент укладення договору), згода на обробку персональних даних, публічна інформація, положення про конфіденційність, крім того, на сайті розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
06.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (сreditkasa.com.ua) згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» був укладений договір про відкриття кредитної лінії (кредитний договір) № 1536-4623, який із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів) відповідно до Методики НБУ складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. 
Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9424 для підписання кредитного договору № 1536-4623 від 06.04.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 
Відповідно до умов кредитного договору, позивач зобов`язався надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 7 300 грн., строк кредитування – 365 днів, базовий період – 30 днів. 
Нарахування комісії за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту передбачена в п. 4.11 договору.
Згідно п. п. 4.7, 4.10, нарахування процентів здійснюється за зниженою відсотковою ставкою – 1,00 % в день; стандартна відсоткова ставка: 1,00 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших календарних 180 днів з дати укладення цього договору; 0, 74 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується в період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Також додатковою угодою № 1 від 22.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 3 600 грн.
Також додатковою угодою № 2 від 25.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 4 000 грн.
Також додатковою угодою № 3 від 26.04.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1536-4623 від 06.04.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 6 900 грн.
Довідкою ТОВ про перерахування сум кредиту ОСОБА_1 за договором № 1536-4623 від 06.04.2025 року підтверджено видачу кредиту через систему ЕаsiPay: 06.04.2025 року – 7 300 грн. на картку НОМЕР_1 та доборів по кредиту на картку НОМЕР_2 : 22.04.2025 року – 3 600 грн., 25.04.2025 року – 4 000 грн., 26.04.2025 року – 6 900 грн.
Згідно розрахунку позивача, станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 42 986 грн. 
Дана сума складається із заборгованості за кредитом – 10 900 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 19 551 грн., заборгованості, нарахованої згідно ст. 625 ЦК України – 10 900 грн., заборгованості по комісії – 1 635 грн.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». 
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 кредитного договору № 1536-4623 від 06.04.2025 року та додаткових угод до нього та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 21 800 грн. 
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість за договором № 1536-4623 від 06.04.2025 року станом на 22.10.2025 року становить 42 986, 00 грн. 
Дана сума складається із заборгованості за кредитом – 10 900 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 19 551 грн., заборгованості, нарахованої згідно ст. 625 ЦК України – 10 900 грн., заборгованості по комісії – 1 635 грн.
Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, тому позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 32 086 грн., що складається з: заборгованості за кредитом – 10 900 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 19 551 грн., комісії – 1 635 грн.
Розглядаючи вимогу позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі1 635 грн., суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»  загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту, нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту, погоджена з відповідачем при укладенні договору, нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у кредитному договорі, анкеті-заяві тощо, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, що нараховані згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 10 900 грн., оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Сплата позивачем судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. (із застосуванням коефіцієнта 0,8) підтверджена платіжною інструкцією від 10.12.2025 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (74, 64 %) в розмірі 1 808, 08 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, інд. 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407) заборгованість за кредитним договором № 1536-4623 від 06.04.2025 року в загальному розмірі 32 086 (тридцять дві тисячі вісімдесят шість) грн. та судовий збір в розмірі 1 808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн. 08 коп. 
В решті позову – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Повне судове рішення складене 20 травня 2026 року. 

Суддя: