ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року	Львів	Справа № 300/9746/24 пров. № А/857/8111/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Бруновської Н.В., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження, у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року, що ухвалив суддя Матуляк Я.П. у місті Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 300/9746/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.03.2024 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, та з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з 01.03.2024 ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексацій, передбачених наведеними постановами Кабінету Міністрів України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосував обмеження граничного розміру пенсії у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення, за наслідком проведеного 01.03.2024 перерахунку пенсії, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”. 
За наслідком такого перерахунку, загальний розмір пенсії позивача склав 28 844,00 грн, однак виплачується тільки 23 610,00 грн, що, на думку позивача, призвело до обмеження його законних прав та порушення права на пенсійне забезпечення.
Позивач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч. 7 ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, які встановлювали обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 
Крім того позивач звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022 визнано неконституційними приписи ст. 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 № 3668-VI, що поширюють свою дію на Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, оскільки вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях. Відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для обмеження пенсії позивача максимальним розміром при її виплаті з 01.03.2024.
04 лютого 2025 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.03.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення про обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців десятьма прожитковими мінімумами визнано неконституційними та такими, що втратили чинність, у зв`язку з чим зміни, внесені Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII, є нереалізованими.
Так, суд першої інстанції встановив наявність колізії між Законом № 2262-XII з урахуванням наведеного Рішення Конституційного Суду України та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців, яка має трактуватись на користь особи, із застосуванням норм, що є найбільш сприятливими для позивача та врахував Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022, яким приписи ст. 2 Закону № 3668-VI у частині поширення на Закон № 2262-XII визнано неконституційними, що стало підставою для висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії позивача за наслідком перерахунку з 01.03.2024.
Водночас суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій із відмови у нарахуванні пенсії без обмеження максимальним розміром і зобов`язання здійснити таке нарахування відмовив як передчасних.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовити повністю. 
Таку позицію обґрунтовує тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, здійснюючи виплату пенсії позивачу із застосуванням обмеження максимальним розміром відповідно до чинного законодавства. 
Апелянт вважає, що обмеження максимального розміру пенсії поширюється на всіх осіб, які отримують пенсійні виплати, а Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 у справі № 3-102/2021 застосовується тільки до осіб, що мають спеціальний юридичний статус, до яких позивач, на думку відповідача, не належить, оскільки відповідних документів у матеріалах пенсійної справи немає.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, з 01.03.2024 ОСОБА_1 встановлено підвищення пенсії та проведено перерахунок, внаслідок якого загальний розмір пенсії позивача склав 28 844,00 грн, який обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність при її виплаті, що становить 23 610,00 грн, що підтверджується протоколом за пенсійною справою - 0901000869 (Міноборони) від 01.03.2024.
07.11.2024 представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, згідно з якою просила, серед іншого, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”.
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач, листом від 27.11.2024 № 9569-8466/Г-02/8-0900/24 повідомив, що внаслідок перерахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 28 844,00 грн, однак пенсія виплачується в максимальному розмірі – 23 610,00 грн, оскільки пункт постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 щодо проведення індексації пенсій в межах максимального розміру встановленого законодавством не скасовано та відповідно має застосовуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області під час перерахунку пенсії позивача. Зазначила, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відтак надалі пенсія ОСОБА_1 буде підвищуватись у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого Законом України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік.
Позивач, не погоджуючись із застосованим обмеженням щодо максимального розміру пенсії, в результаті проведеного перерахунку і вважаючи вказані дії відповідача протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині задоволення позову, а також те, що відповідач не навів доводів протиправності рішення суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, не зважаючи на те, що відповідач, фактично, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю. 
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі також Закон № 2262-XII).
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.
Згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, Законом № 3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, які викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Також Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(II)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Таким чином, Конституційний Суд України вчергове наголосив, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не відповідає сутності соціальних гарантій високого рівня для осіб, на яких поширюється дія частини п`ятої статті 17 Основного Закону.
Апеляційний суд з протоколу перерахунку пенсії від 01.03.2024 за пенсійною справою № 0901000869 (Міноборони) встановив, що позивачу із сум грошового забезпечення у загальному розмірі 21 140,00 грн (посадовий оклад – 4900,00 грн, оклад за військове звання – 1820,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% – 3360,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці – 11 060,00 грн) визначено основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення у сумі 16 912,00 грн. З урахуванням індексації базового ОСНП 2022 (2367,68 грн), індексації базового ОСНП 2023 (1500,00 грн), індексації базового ОСНП 2024 (1500,00 грн), збільшення основного розміру пенсії 25% (5569,92 грн), підвищення інваліду війни 2 групи (944,40 грн) та надбавки інвалідам війни 2 групи при виконанні обов`язків військової служби (50,00 грн) підсумок пенсії з надбавками склав 28844,00 грн. Однак з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати визначено 23610,00 грн. Підставою для перерахунку зазначено Закон України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” та індексацію з 01.03.2024.
Отже, відповідач обмежив пенсію позивача максимальним розміром.
Враховуючи наведене апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягали у обмеженні пенсії позивача максимальним розміром, у зв`язку з тим, що у правовідносинах, які склались в цій справі, застосовуються норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон № 2262-ХІІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, від 27.02.2020 №3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій.
Цей висновок є підставою для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції в частині задоволення позову правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, в частині задоволення позову, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, у відповідній частині, без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року в справі № 300/9746/24, в частині задоволення позову, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний