П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18762/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
22 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.06.2025 року за №064250010952, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу період роботи електрозварником-врізальником на АТ «Житомиргаз» з 19.12.2005 по 09.10.2023, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 19.06.2025.
1.2 В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак відповідачем надіслано повідомлення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи. Вважає, дії відповідача протиправними та такими що порушують його права
2. Фактичні обставини справи.
2.1 08.04.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
2.2 Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та 27.06.2025 прийнято рішення №064250010952 про відмову у призначенні пенсії.
2.3 В зазначеному рішенні вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період з 25.10.1993 по 06.07.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1988, оскільки заявник працював на території рф. 3 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До пільгового стажу не зараховано жоден з періодів, оскільки пільгова довідка №100-Си-186-0525 від 14.05.2025 не відповідає Додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України №637 (відсутній підпис начальника відділу кадрів, або довіреність на право підпису іншою уповноваженою особою, у пільговій довідці відсутні посилання на Постанову Кабінету Міністрів України, не до всіх наданих атестацій додано переліки робочих місць що підлягають атестації...).
2.4 Листом від 30.06.2025 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
2.5 Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, останній звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.1. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №064250010952 від 27.06.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача з згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1988, а саме, період роботи з 25.10.1993 по 06.07.1995 на території російської федерації, періоди роботи згідно довідки №100-СИ-185-0525 від 27.06.2025 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача документально підтверджені судові витрати у сумі 605,60 грн.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
1.1 Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2 Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV). 
1.3 Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. 
1.4 За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
1.5 Частинами першою - третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
1.6 Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
1.7 Відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення". 
1.8 Статтею 114 Закону №1058-IV Розділу XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. 
1.9 На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах (пункт 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV). 
1.10 Стосовно відмови відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 25.10.1993 по 06.07.1995 на території російської федерації, колегія суддів зазначає таке.
1.11 За змістом частини другої статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. 
1.12 Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992). 
1.13 Відповідно до статей 1, 5 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території яка вони проживають, та поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян. 
1.14 В силу положень статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Статтею 11 Угоди визначено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасниць СНД і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються без легалізації. 
1.14 Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. 
1.15 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", яка набрала чинності 02.12.2022. Дія цієї Угоди для України припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.
1.15 Суд першої інстанції цілком обґрунтовано зауважив про те, що положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірних періодах та на момент звернення позивача з заявою про призначення йому пенсії (01.05.2023), оскільки дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.
1.16 Водночас, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди від 13.03.1992, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
1.17 Отже, положення відповідних міжнародних договорів розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж). Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
1.18 Вказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а, від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі №345/9/17.
1.19 З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірному періоді з 25.10.1993 по 06.07.1995, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин, а записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містять усі необхідні відомості. Тому відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача вказаний період роботи на території рф.
1.20 Щодо відмови відповідача зарахувати пільговий стаж на АТ «Житомиргаз» з підстав невідповідності довідки №100-Си-186-0525 від 14.05.2025 Додатку 5 Постанови КМУ №637, колегія суддів зазначає таке.
1.21 За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
1.22 Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637). Згідно з пунктами 1, 3 та 20 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка. Лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.
1.23 Отже, зі змісту Порядку №637 чітко слідує, що підтвердження стажу роботи особи у інший спосіб, ніж за трудовою книжкою, допускається лише у випадку відсутності такого документа або відповідних записів у ньому, або якщо у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи.
1.24 Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 08.08.1988 містяться чіткі та послідовні записи про періоди роботи на АТ «Житомиргаз» (ВАТ/ПАТ «Житомиргаз») з 19.12.2005 по 09.10.2023 на посадах газоелектрозварювальника, електрогазозварювальника-врізальника та електрозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням 5-го розряду групи експлуатації систем газопостачання. Вказані записи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, скріплені печатками підприємств, виконані чітко та без будь-яких виправлень чи помарок. Тобто вони внесені у повній відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58, не викликають сумнівів і не потребують додаткового підтвердження іншими документами. Доказів визнання цих записів недостовірними відповідач суду не надав.
1.25 Щодо дефектів оформлення уточнюючої довідки (відсутності підпису начальника відділу кадрів), колегія суддів наголошує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок та довідкової документації покладається на керівника підприємства.
1.26 Власне недотримання правил ведення документації роботодавцем може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, і не може впливати на його особисті конституційні права. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових та бухгалтерських документів на підприємстві. Неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Заповнення реквізитів трудової книжки та довідок залежить виключно від роботодавця. Формальні неточності або помилки в документах не утворюють підстав для незарахування пільгового стажу, оскільки підставою для призначення пенсії є фактична наявність необхідного стажу, а не дотримання усіх формальних вимог кадрового діловодства.
1.27 Вказане повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17. 
1.28 Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, незарахування спірних періодів роботи позивача до стажу суперечитиме принципу правової визначеності. 
1.29 В пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року у справі №1-25/2010 вказано, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає передбачуваності застосування правових норм. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків кадровими працівниками підприємства, і на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості даних, належним чином відображених у його трудовій книжці.
1.30 З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи в АТ «Житомиргаз» з 19.12.2005 по 09.10.2023.
1.31 Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, апеляційний суд зазначає таке.
1.32 Відповідно до ст. 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є єдиним органом, який наділений виключною компетенцією в питаннях призначення пенсії та підготовки документів для її виплати. Чинним законодавством України встановлено можливість подання заяви до територіального органу ПФУ та визначено екстериторіальний принцип обробки таких заяв.
1.33 Оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що безпосередньо розглядав заяву за принципом екстериторіальності, а саме — Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, то належним та ефективним способом захисту порушеного права (в рамках дискреційних повноважень органу) є зобов`язання саме цього управління зарахувати спірні періоди роботи до страхового та пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.
1.34 Такий підхід повністю відповідає положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 245 КАС України, оскільки призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, який повинен здійснити остаточний перерахунок та перевірку інших умов (вік, загальний стаж) після належного зарахування судом спірних періодів. Оскільки судом обґрунтовано обрано такий спосіб захисту, в іншій частині позовних вимог (щодо безальтернативного зобов`язання призначити пенсію на даному етапі) суд першої інстанції правомірно відмовив.
1.35 Згідно із ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
1.36 З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення №064250010952 від 27.06.2025, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи, підтверджених належними доказами, та ухвалене з повним дотриманням норм матеріального і процесуального права.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.