П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2026 р.         Справа № 596/604/26
Провадження № 3/596/209/2026
Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Чортківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД№ 744684 від 26.04.2026 року, складеного поліцейським СРПП ВП №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ст. сержантом Момотом О.В., 26.04.2026 року, біля 06 год. 58 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_1 в неналежній йому квартирі відмовився виконати законні вимоги працівників поліції покинути дане приміщення, виражався нецензурними словами та ображав працівників поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до приписів частини 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.185 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, суд вживав заходів щодо виклику його в судове засідання. Також ОСОБА_1 було піддано приводу. Постанови суду про привід особи на 21.05.2026 року на 09:00 год., на 22.05.2026 року о 08:30 год. не виконані.
Відповідно до рапорта поліцейського СРПП ВП№3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капрала поліції Івана Білика від 22.05.2026 року, привід до суду ОСОБА_1 не здійцснено, оскільки останній відсутній за місцем проживання, місце знаходження його не відоме.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляє, що свідчить про намір затягування справи. Так, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в події і складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.
Правилами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.
Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження вини ОСОБА_1 органом поліції до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД№744684 від 26.04.2026 року, протокол про адміністративне затримання АЗ№164360 від 26.04.2026 року, рапорт ПОГ СВГ ВП ПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ст.лейтенанта поліції Віктора Адамовського, рапортом о/у СКП ВП №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції Романа Пушкаренка від 27.04.2026 року.
Інших доказів, зокрема відеозапису з нагрудних відеокамер (бодікамів) поліцейських чи стаціонарних камер спостереження, які б фіксували момент виникнення конфлікту, характер вимог поліцейських та поведінку ОСОБА_1 безпосередньо перед та під час адміністративного затримання, суду надано не було. У протоколі про адміністративне правопорушення відомості про технічний засіб, яким здійснювався б відеозапис, відсутні.
Разом з тим, відповідно до Статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026, поліцейський під час виконання службових обов`язків та взаємодії з громадянами зобов`язаний здійснювати безперервний відеозапис.
Згідно з Інструкцією МВС, відеозапис має вестися безперервно під час виконання службових обов`язків, які пов`язані з безпосередньою взаємодією з громадянами. Патрульний або інший працівник поліції, якому видано бодікамери, зобов`язаний активувати його у таких випадках: припинення правопорушень: фіксація будь-яких адміністративних чи кримінальних правопорушень; перевірка документів та опитування: під час спілкування з громадянами для встановлення особи чи з`ясування обставин події; затримання чи поліцейське піклування: процес обмеження свободи пересування особи та її доставлення до підрозділу поліції; застосування поліцейських заходів примусу: застосування фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї.
Суд зазначає, що рапорт працівника поліції та протокол про адміністративне правопорушення є документами, складеними безпосередньо зацікавленими особами (працівниками поліції, які брали участь у затриманні), а тому вони не можуть слугувати єдиними та беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 за відсутності об`єктивних засобів технічної фіксації події.
Факт застосування до ОСОБА_1 адміністративного затримання на підставі ст. 260, 261 КУпАП та складання відповідного протоколу сам по собі не доводить наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а лише фіксує процесуальну дію правоохоронців. Оскільки затримання супроводжувалося значним обмеженням прав громадянина на свободу та особисту недоторканність, законність підстав для такого заходу (а саме — наявність триваючої злісної непокори) мала бути підтверджена беззаперечними записами з бодікамер.
Таким чином, в матеріалах справи наявний лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, зі змісту яких формально вбачаються ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, однак які самі по собі не можуть бути беззаперечними доказами вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи. 
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що уповноваженими особами поліції не виконано обов`язку щодо належного збирання доказів та не надано суду безперервного відеозапису, який би підтверджував факт висловлення законних вимог і саме злісного їх невиконання, суд приходить до висновку про неможливість встановлення події та складу адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом».
Тому, у світлі всього вищевикладеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в події і складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 185 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 цього Кодексу.
Крім того, судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки він не піддається адміністративному стягненню за таких умов.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 185, 247, 283, 284КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП України закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд. 

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області     Ірина ЛИСЮК