ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/7820/25
провадження № 22-ц/4809/1214/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 березня 2026 року у складі судді Іванової Н. Ю. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовної заяви

В липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На час її смерті позивач разом із чоловіком ОСОБА_5 проживали у цьому будинку та після смерті власниці продовжували ним відкрито, безперервно і добросовісно володіти та користуватися. 
Після смерті чоловіка у 2006 році ОСОБА_1 продовжує самостійно проживати у будинку, утримувати його, здійснювати ремонтні роботи, сплачувати комунальні платежі та нести витрати, пов`язані з його утриманням.
Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на спірне майно, позивач отримала роз`яснення про відсутність підстав для оформлення спадщини після смерті її чоловіка щодо зазначеного будинку.
З урахуванням викладеного, а також того що з березня 2000 року ОСОБА_1 відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірним нерухомим майном як власним, остання вважала, що наявні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю, а тому звернулась до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 березня 2026 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_4 , після смерті якої спадщину за заповітом прийняла її дочка ОСОБА_6 , хоча спадкові права належним чином не оформила. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач була обізнана про належність будинку іншій особі та про походження своїх прав на користування ним, а тому вважав, що її володіння спірним майном не може вважатися добросовісним у розумінні набувальної давності, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 березня 2026 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи щодо належності спірного майна ОСОБА_4 , наявності заповіту на користь ОСОБА_6 , родинних зв`язків між учасниками справи та часу відкриття спадщини, однак дійшов помилкових висновків щодо правових наслідків цих обставин. 
Безпідставним є висновок суду про те, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 лише з огляду на наявність заповіту, оскільки жодних доказів фактичного прийняття спадщини чи подання відповідної заяви матеріали справи не містять. 
За відсутності прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом власник спірного майна був невідомий, а тому висновок суду першої інстанції про обізнаність позивача щодо належності будинку конкретній особі є помилковим. 
ОСОБА_1 не є спадкоємцем ні після ОСОБА_4 , ні після ОСОБА_6 , а з 2000 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірним житловим будинком, спільно з чоловіком до його смерті, а надалі одноособово, здійснюючи його утримання та користування. 
В діях позивача наявні всі необхідні умови для набуття права власності за набувальною давністю, а саме законний об`єкт володіння, відкритість, безперервність, добросовісність, безтитульність та тривалість володіння. 

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли відзив на апеляційну скаргу, в яких вони просять задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Звіздун А. М. підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із зазначенням про причини невручення «адресат відсутній».
За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
За таких обставин, ОСОБА_3 в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позову не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.1987, що підтверджується договором та архівною довідкою БТІ від 11.04.2025.
Заповітом від 25.01.2000 ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно дочці – ОСОБА_6 .
Родинні зв`язки між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та шлюб.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 . У роз`ясненні від 02.05.2025 нотаріус зазначив, що спадкування після смерті ОСОБА_4 регулюється ЦК УРСР, за яким ОСОБА_5 не належав до кола спадкоємців за законом, оскільки на момент відкриття спадщини була жива його мати – ОСОБА_6 . Крім того, нотаріус вказав на наявність розбіжностей у прізвищах, через що родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 документально не підтверджуються.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
У частині першій статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
У частинах першій та четвертій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі № 621/895/17 (провадження № 61-15792св19) вказано, що «за змістом пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, він застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511сво19) висловлено висновок, що «за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих пунктом передбачається виняток. У ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою. З урахуванням того, що в частині першій статті 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абзац 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після ІНФОРМАЦІЯ_3, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Тому однорічний строк, який встановлений частиною другою статті 1277 ЦК України та в абзаці 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року». Отже, до спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР. У частині першої статті 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо: спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; всі спадкоємці відмовились від спадщини; всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. У справах про спадкування щодо спадщини, яка відкрилася до 01 липня 2003 року, належним відповідачем є спадкоємці (спадкоємець), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є держава в особі уповноваженого органу. В позовній заяві ОСОБА_1 відповідачем за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом визначив територіальну громаду Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 вересня 1987 року Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2915, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується договором купівлі-продажу та архівною довідкою виданою від 11 квітня 2025 року, ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», реєстрова книга № 87, запис № 16412 (а. с. 11-14).
25 січня 2000 року ОСОБА_7 , секретарем виконавчого комітету Сабатинівської сільської ради народних депутатів Ульяновського району Кіровоградської області був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за №6, відповідно до якого ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_6 (а. с. 19).
ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27 липня 1954 року Ульяновським районним бюро ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис № 615 (а. с. 20).
ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18 березня 1963 року Сабатинівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 9 (а. с. 21).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений 27 серпня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 , виданим 27 серпня 1983 року Богданівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 7 (а. с. 22).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 02 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 07 (а. с. 8).
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 06 квітня 2017 року виконавчим комітетом Сабатинівської сільської ради народних депутатів Благовіщенського району Кіровоградської області, актовий запис № 3 (а. с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 02 листопада 2006 року Сабатинівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 19 (а. с. 10).
Згідно з роз`ясненням, наданого позивачу державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Тимко О. В. 02 травня 2025 року № 486/01-16, коло спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлюється за правилами ЦК УРСР, до якого не входять онуки спадкодавця, оскільки на час відкриття спадщини була в живих дочка ОСОБА_4 – мати ОСОБА_5 – ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку з чим ОСОБА_5 не є спадкоємцем за законом на підставі ст. 529, 530 ЦК УРСР, після своєї баби – ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, наявні розбіжності у прізвищі ОСОБА_5 , родинні відносини між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 , не підтверджуються (а. с. 29).
За таких обставин, до спірних правовідносин належить застосовувати норми ЦК УРСР.
У позовній заяві ОСОБА_1 визначила відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому даних про те, що відповідачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 матеріали справи не містять.
Суд приходить до висновку, що з урахуванням положень частини першої статті 555 ЦК УРСР у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, проте помилився у мотивах такої відмови.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Оскільки у позові необхідно відмовити з процесуальних підстав, інші доводи апеляційної скарги по суті спору не оцінюються та не переглядаються.
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 рокуу справі № 212/6614/19(провадження № 61-8047св20).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права згідно пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення.
З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, проте, помилковими є мотиви відмови в задоволенні позову, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 березня 2026 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25.06.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        О. Л. Карпенко

О. І. Чельник