РІШЕННЯ
Іменем України

12 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/128/26 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С. В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні 
за позовом: Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 
код ЄДРПОУ 21602826, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035
до відповідача: Фізична особа-підприємець Васюта Антоніна Дмитрівна, 
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
Предмет спору: про стягнення 21000,00 грн пені

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
від позивача: Запара А.В., представник;
від відповідача: не з`явився,

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ВСТАНОВИВ:
Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Васюти Антоніни Дмитрівни про стягнення 21000,00  грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлений Законом України “Про захист економічної конкуренції” строк сплату штрафу у розмірі 1 272 427,00 грн, накладеного рішенням Антимонопольного комітету №60/98-р/к від 25.07.2024 у справі №344/60/14-рп/к.24. У зв`язку з несплатою відповідачем суми штрафу, позивач нарахував та заявив до стягнення 21000,00 грн пені.
Ухвалою суду від 20.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.03.2026 о 09:30 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов. 
Ухвала про відкриття провадження у справі від 20.02.2026, направлена на адресу відповідача, повернулась неврученою з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно інформації офіційного сайту https://www.google.com/url?sa=t&source=web&rct=j&opi=89978449&url=https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html&ved=2ahUKEwjj3MXJ5qaUAxWvNxAIHe90DIsQFnoECA0QAQ&usg=AOvVaw0S44Eefc4WMfaGtX94n-OB днем проставлення такої відмітки 13.03.2026. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача – Васюта Антоніна Дмитрівна, РНОКПП НОМЕР_1 є АДРЕСА_2 . 
Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Заяв про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи від відповідача не надходило.
Крім того, інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про доступ до судових рішень” усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Частиною 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
За приписами ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 30.03.2026 року.
Відзиву на позов у встановлений строк відповідачем суду не надано. 
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Таким чином, враховуючи вчинені судом дії по направленню судової кореспонденції за адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, але відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов у встановлений судом строк відповідач не надав та не заперечив стосовно позовних вимог, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив, заяв та клопотань від відповідача не надходило, у зв`язку з чим рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України. 
12.03.2026 представник позивача через підсистему “Електронний суд” подав до суду заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, яка задоволена судом.
В судове засідання 19.03.2026 відповідач не з`явився, про причини неявки у підготовче засідання суд не повідомив.
У підготовчому засіданні 19.03.2026 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.04.2026. 
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у судове засідання 21.04.2026 не з`явився.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 21.04.2026 проводилось за відсутності відповідача (його представника).
Розглянувши матеріали справи суд встановив:
25.07.2024 адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 344/60/14-рп/к.24 прийняла рішення № 60/98-р/к “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” (далі – Рішення), у якому постановила визнати, що Фізична особа-підприємець Васюта Антоніна Дмитрівна вчинила порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді неподання інформації Північному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу голови Відділення від 13.07.2023 № 60-02/3084 у встановлений строк.
За порушення, зазначене у п. 1 резолютивної частини Рішення, на Фізичну особу-підприємця Васюту Антоніну Дмитрівну накладено штраф у розмірі 21 000,00 грн.
В резолютивній частині Рішення було зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня його одержання.
Також в Рішенні було зазначено, що рішення може бути оскаржено до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання. Зазначений строк не підлягає поновленню.
25.07.2024 супровідним листом №60-02/4139е позивач направив копію витягу з Рішення на адресу відповідача, однак зазначений лист був повернутий позивачу з відміткою відділення поштового зв`язку “за закінченням терміну зберігання”.
Враховуючи те, що Рішення вручити відповідачу виявилось неможливим, позивач у газеті “Урядовий кур`єр” від 10.09.2024 № 183 (7843) опублікував повідомлення про прийняте Рішення.
22.11.2024 В.о.голови Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України видав наказ №60/44-Ю-60/98-р/к-1 на примусове виконання Рішення.
Доказів оскарження Рішення, скасування або визнання його недійсним судом, а також доказів сплати штрафу у розмірі 21 000,00 грн відповідач суду не надав.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. 
Приписами ст. 4 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”).
Згідно зі ст. 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин визначає Закон України “Про захист економічної конкуренції”.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Частиною 1 ст. 48 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про накладення штрафу.
Згідно з п. 13 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18, 21 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
Згідно з ч. 1-3, 13 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації) рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України “Голос України”, газета Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр”, “Офіційний вісник України”, друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.
Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені. 
Отже, відповідно до вищевказаних норм АМКУ має право приймати рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений суб`єктом господарювання у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єктом господарювання зобов`язаний надіслати АМКУ документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення АМКУ є обов`язковим для виконання.
Як встановив суд, рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/98-р/к від 25.07.2024 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” на відповідача накладено штраф у розмірі 21 000,00 грн за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене п. 13 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з неврученням відповідачу вказаного рішення, позивач опублікував інформацію про прийняте Північним міжобласним територіального відділення Антимонопольного комітету України Рішення в газеті “Урядовий кур`єр” від 10.09.2024 № 183 (7843)
Враховуючи приписи ч. 1 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, рішення органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі.
Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Аналогічні положення містяться в ст. 62 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
Таким чином, датою вручення Рішення відповідачу є 19.09.2024.
Отже, останнім днем двомісячного строку, встановленого ч. 3 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” для добровільної сплати штрафу відповідачем, є 19.11.2024. 
Матеріали справи не містять доказів стягнення штрафу у розмірі 21 000,00 грн у примусовому порядку.
Відтак відповідач прострочив сплату штрафу на 449 календарних днів (з 20.11.2025 по 13.02.2026).
Відповідно до ч. 5 ст. ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Таким чином, сума пені за прострочення сплати штрафу становить 141 435,00 грн (21000,00 грн х 1,5% х 449). Враховуючи обмеження розміру пені за несплату штрафу сума становить 21000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Васюти Антоніни Дмитрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід загального фонду Державного бюджету України (за кодом бюджетної класифікації 21081100 “Адміністративні штрафи та інші санкції”, на р/р (ІВАN): UA788999980313050106000025637, код ЄДРПОУ 37972475, отримувач: ГУК у Черніг.обл/тг с-щ Короп/21081100) 21 000,00 грн пені.
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Васюти Антоніни Дмитрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (код ЄДРПОУ 21602826, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035, банк отримувача УДКС у м. Києві, р/р, UA488201720343190001000016268) 2662,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення складено та підписано 12.05.2026 року.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу. 

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ засоби зв`язку - тел.099 420 54 50