Справа № 152/422/26 
Провадження № 33/801/594/2026
Категорія: 290 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , міського голови Шаргородської міської ради Жмеринського району, Вінницької області, громадянина України, -
встановив:
Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним за частиною 2 статті 172-7 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , будучи міським головою Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, згідно пп. «б» та «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією. В порушення вимог ст. 35? Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 9 серпня 2024 року, будучи присутнім на засіданні 45 сесії восьмого скликання Шаргородської міської ради при розгляді питання №3 «Про затвердження документації», ОСОБА_1 вчинив дію шляхом обговорення та голосування за вказане питання «За», цим самим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом, оскільки він був зацікавлений в отриманні у власність земельної ділянки та подальшому розпорядженні нею, та дискреційними повноваженнями на посаді міського голови Шаргородської міської ради, що впливало на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 25 травня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що в протоколі про адміністративне правопорушення безпідставним є висновок про те, що ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки належних і допустимих доказів того, що останній не повідомив про наявність такого інтересу чи голосував за спірне питання матеріали справи не містять, а їх наявність в протоколі не відображена. 
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що датою виявлення вчинених ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання адміністративного протоколу. З цим не погоджується ОСОБА_1 , ч. 4 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Разом із тим, чинним законодавством чітко не визначено, яку дату слід розуміти під датою виявлення адміністративного правопорушення. Не можна ототожнювати дату складення протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами. 
Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2019 року у справ № 149/2498/17 виснував, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
Відтак моментом виявлення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є не дата складення протоколу про адміністративне правопорушення, а день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
В матеріалах справи містяться різного роду запити УСР у Вінницькій області та відповіді на них, з яких вбачається, що по суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушенню Управлінням було отримано необхідні відомості набагато раніше, ніж складено протокол.
Крім того ОСОБА_1 зазначає, що в Шаргородському районному суді Вінницької області під головуванням судді Войнаровського І. В. знаходиться інша справа № 152/693/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та події, які зазначені в протоколах у справі № 152/422/26 і в справі № 152/693/26 є одними і тими ж самими, оскільки складені відносно однієї і тієї ж особи, відбувались в один час, в одному місці і стосувалися голосування за одне і те ж рішення, а тому дані справи за аналогією ст. 334 КПК України можуть бути об`єднані в одне провадження, проте суд першої інстанції відмовив йому в цьому.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Ткаченко І. Л. заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін, а також підтримав письмові заперечення на апеляційну скаргу.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 до суду не з`явився будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, а тому його неявка у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено терміни, серед яких приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів це, суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Частиною 1 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.
Згідно з ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.
Відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення доброчесності публічної служби, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також встановлений законом порядок реалізації службових та представницьких повноважень особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у вчиненні особою дій або прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів. При цьому для кваліфікації за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП достатнім є встановлення факту участі особи у прийнятті рішення або вчиненні дії за наявності реального конфлікту інтересів незалежно від настання будь-яких негативних наслідків.
Суб`єктом правопорушення є спеціальний суб`єкт — особа, визначена пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», на яку поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
По справі встановлено наступне:
ОСОБА_1 є міським головою Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області(а. с. 51). Згідно протоколу першої сесії 8 скликання (першого пленарного засідання) Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 02 грудня 2020 року та рішення № 1 першої сесії 8 скликання (першого пленарного засідання) Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування та вступив на посаду міського голови Шаргородської міської ради.
ОСОБА_1 відповідно до пп. «б», «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в тому числі в силу примітки до статті 172-7 КУпАП він є суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена статтею 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів». 
ОСОБА_1 02 липня 2024 року подав заяву до сесії Шаргородської міської ради від для затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельну ділянку площею ,1800 га за кадастровим номером 0525380500:03:005:0195 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , також дану заяву особисто розписав до сесії для затвердження на сесії Шаргородської міської ради Вінницької області (а. с. 11).
Згідно порядку денного 45 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради, під номером 3 слухали питання «Про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність» (а.с.14).
Згідно протоколу зазначеної сесії, під час розгляду даного питання міський голова публічно оголосив про наявність конфлікту інтересів відповідно до ч. 2 ст. 59-1 «Про місцеве самоврядування в Україні». Сесія вирішила: Рішення № 825 від 09.08.2024 «Про затвердження документацій із землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність» прийнято, до протоколу додається. Результати поіменного голосування: «За» - 14 депутатів +1 міський голова = 15, «Проти» - 0, «Утрималось» - 0. (а.с.13-15).
З відеозапису на електронному носієві з назвою MVI_0927 – а, вбачається, що міський голова сам о 02:50 – повідомив про конфлікт інтересів та о 03:08 – проголосував «ЗА» (а.с.52). Відповідно до відомостей поіменного голосування за вказане питання ОСОБА_1 здійснив свої волевиявлення як «ЗА» (а.с.16).
Рішенням № 825 45 позачергової сесії 8 скликання Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 09.08.2024 року було вирішено: затвердити технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передати у власність громадянам: 1.47 ОСОБА_1 , 2111804933, земельну ділянку площею 0,1800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер земельної ділянки 0525380500:03:005:0195 (а.с.12).
При голосуванні за це питання голос ОСОБА_1 не був вирішальним, який би мав значення щодо правомірності/поважності сесії ради, так як без участі в голосуванні міського голови кількість присутніх депутатів перевищувала 50 % від загального складу, а тому застосування ч. 2 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не є доцільним. 
ОСОБА_1 09.08.2024 року, обіймаючи посаду міського голови, будучи згідно п.п. «б» та «в» п. 1 ч. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимого ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, цілком усвідомлюючи, що вказане питання стосується його особисто, достовірно знаючи, що в нього виник реальний конфлікт інтересів, свідомо взяв участь у розгляді питання, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції». В даному випадку в ОСОБА_1 (в колегіальному органі) виник реальний конфлікт інтересів, так як реалізував свої повноваження шляхом обговорення та голосування за вказане питання «ЗА». ОСОБА_1 , цим самим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, суперечності між його приватним інтересом так як він зацікавлений отримати дану земельну ділянку та в подальшому розпоряджатись нею, що не можливо без даного рішення, та дискреційними повноваженнями на посаді міського голови Шаргородської міської ради, що впливає на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дії під час виконання зазначених повноважень на сесії селищної ради, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, тобто – вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів ( протокол на а. с. 1 – 9).
13 лютого 2026 року до Шаргородської міської ради Вінницької області надіслано лист начальника Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області (надалі – ДСР УСР у Вінницькій області) С. Химича, про те, що ДСР УСР у Вінницькій області, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, здійснюється збір доказів про можливе порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) посадовими особами Шаргородської міської ради Вінницької області. В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення Закону. Просить надати копії документів, а саме: щодо обрання міським головою Шаргородської міської ради Вінницької області ОСОБА_1 ; про доведення до ОСОБА_1 вимог антикорупційного законодавства (листами, на нарадах, в усному порядку, іншим чином) з моменту призначення на посаду); особову картку ОСОБА_1 ; протокол 45 позачергової сесії Шаргородської міської ради; поіменне голосування я45 позачергової сесії Шаргородської міської ради; всі рішення 45 позачергової сесії Шаргородської міської ради; заява ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, кадастровий номер земельної ділянки 0525380500:03:005:0195; відеозапис 45 позачергової сесії Шаргородської міської ради; висновок постійної комісії по вищезазначеному питанню; чи повідомляв ОСОБА_1 публічно сесію міської ради чи НАЗК про виникнення в нього під час здійснення повноважень потенційного чи реального конфлікту інтересів, якщо так то коли, з яких випадків, яким чином? (а.с. 54).
18 лютого 2026 року до УСР у Вінницькій області надійшла відповідь з Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про витребування вказаних вище документів (а.с. 55 – 88).
06 березня 2026 року оперуповноважений 1-го сектору (протидії корупції) УСР у Вінницькій області ДСР НПУ к-н поліції В. Корєшков відібрав пояснення у ОСОБА_1 : 
Запитання: «З якого являєтесь Шаргородським міським головою?»
Відповідь: «з 02.12.2020 по теперішній час»
Запитання: «Чи відомі для Вас вимоги Закону України «Про запобігання корупції?»
Відповідь: «відомі»
Запитання: «Чи відома для Вас норма Закону (не знання Закону не звільняє від юридичної відповідальності)?»
Відповідь: «Відома»
Запитання: «Чи були Ви присутні на 45 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради 09.08.2024?» Відповідь: «Так, був головуючий»
Запитання: «Чи подавали Ви заяву до сесії Шаргородської міської ради щодо «затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1800 га за кадастровим номером 0525380500:03:005:0195 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 »? Відповідь: «Так, подавав»
Запитання «Чи брали Ви участь в голосуванні при розгляд питання на 45 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради при розгляді питання № 3 «Про затвердження документації» що стосувались особисто Вас а саме щодо «затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1800 га за кадастровим номером 0525380500:03:005:0195 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?»
Відповідь: «Не пам`ятаю, скоріше ні»
Запитання: «Чи повідомляли Ви про конфлікт інтересів при розгляді вищезазначеного питання?» 
Відповідь: «Так, повідомляв, про що є відмітка в протоколі»
Запитання: «Чи визначаєте Ви свою провину щодо порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» на засіданні 45 сесії восьмого скликання Шаргородської міської ради при розгляді питання № 3 «Про затвердження документацій», вчинивши дію шляхом обговорення та голосування за вказане питання «ЗА», тобто вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів шляхом голосування відносно питання яке стосувалось себе особисто?»
Відповідь: «Ні, не визнаю» (а.с. 88 – 89).
Згідно рапорту О/у сектору (протидії корупції) УСР у Вінницькій області ДСР НПУ к-н поліції В. Корєшкова, останнім зібрано матеріали відносно ОСОБА_1 , який являючись міським головою Шаргородської міської ради у Вінницькій області, будучи згідно пп. «б» та «в» п. 1. ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцева самоврядування в Україні», 09.08.2024 будучи присутнім на засіданні 45 сесії восьмого скликання Шаргородської міської ради при розгляді питання № 3 «Про затвердження документації», вчинив дію шляхом обговорення та голосування за вказане питання «ЗА», цим самим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чи скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (а.с. 91).
Відповідно до абзацу дванадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів – це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідною є одночасна наявність таких юридичних фактів: приватного інтересу, службових чи представницьких повноважень, суперечності між ними та впливу такої суперечності на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення або вчинення дії.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто звернувся до Шаргородської міської ради із заявою щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки, тобто мав очевидний приватний інтерес у позитивному вирішенні питання, яке безпосередньо стосувалося набуття ним права власності на земельну ділянку.
ОСОБА_1 на момент розгляду цього питання обіймав посаду міського голови Шаргородської міської ради, був головуючим на пленарному засіданні та здійснював повноваження члена колегіального органу місцевого самоврядування та хоча й повідомив при розгляді цього питання про наявність конфлікту інтересів, однак прийняв участь у голосуванні, проголосував за прийняття відповідного рішення (а.с. 15), що також підтверджується відеозаписом пленарного засідання (а.с. 52).
Сам по собі факт публічного оголошення про наявність конфлікту інтересів не звільняє особу від обов`язку дотримуватися встановлених законом обмежень щодо участі у прийнятті рішення в умовах такого конфлікту. Повідомлення про конфлікт інтересів є лише одним із механізмів його врегулювання та не надає права посадовій особі брати участь у прийнятті рішення всупереч вимогам антикорупційного законодавства.
У світі існує чітке бачення того, що корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, нівелює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загрожує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо поваги, захисту, сприяння та виконання прав людини, що знайшло своє відображення у Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31 жовтня 2003 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 2010 року, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України(далі - Конвенція ООН проти корупції).
Частиною першою статті 5 Конвенції ООН проти корупції передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності.
Кожна Держава-учасниця прагне, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, створювати, підтримувати й зміцнювати такі системи, які сприяють прозорості й запобігають виникненню конфлікту інтересів (частина четверта статті 7 Конвенції ООН проти корупції).
Згідно із частиною четвертою статті 8 Конвенції ООН проти корупції кожна Держава-учасниця розглядає, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, можливість запровадження заходів і систем, які сприяють тому, щоб державні посадові особи повідомляли відповідним органам про корупційні діяння, про які їм стало відомо під час виконання ними своїх функцій.
Статтею 19 Конвенції ООН проти корупції встановлено, що кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь-якої дії чи утриманні від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
Статтею 34 Конвенції ООН проти корупції врегульовано щодо наслідків корупційних діянь, а саме з належним урахуванням добросовісно набутих прав третіх осіб кожна Держава-учасниця вживає заходів, відповідно до основоположних принципів свого внутрішнього права, щоб врегулювати питання про наслідки корупції. У цьому контексті Держави-учасниці можуть розглядати корупцію як фактор, що має значення в провадженні про анулювання або розірвання контрактів, або відкликання концесій або інших аналогічних інструментів, або вжиття заходів для виправлення становища, яке склалося.
Саме ці вимоги Конвенції ООН проти корупції знайшли своє відображення та уточнення у відповідних нормах Закону «Про запобігання корупції».
Частина 2 статті 35-1 ЗУ «Про запобігання корупції» містить імперативну, у тому числі і міському голові, брати участь у прийнятті рішення органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_1 вказану норму порушив.
Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі міського голови у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом (схожий за змістом висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №442/730/17).
Суд першої інстанції, розглядаючи цю справу, дав вірну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про існування реального конфлікту інтересів, оскільки приватний інтерес ОСОБА_1 щодо отримання у власність земельної ділянки об`єктивно суперечив його представницьким повноваженням міського голови та члена колегіального органу, а участь у голосуванні свідчить про реалізацію цих повноважень в умовах наявності такого конфлікту. Відтак суд правильно виснував про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно частини 4 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
За загальним правилом, днем виявлення порушення, є день, коли особі, уповноваженій складати протокол про адміністративне правопорушення, стало відомо про вчинення діяння, яке може підпадати під ознаки адміністративного правопорушення.
Матеріалами справи підтверджується, що правопорушення мало місце 09 серпня 2024 року, матеріали від СУ ГУНП у Вінницькій області надійшли до УСР у Вінницькій області як органу, уповноваженого на складення протоколів про корупційні правопорушення, 12 лютого 2026 року (а.с.10), протокол про адміністративне правопорушення складено 06 березня 2026 року після перевірки отриманої інформації, відтак оскаржувана постанова Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 травня 2026 року ухвалена в межах строків, передбачених частиною четвертою статті 38 КУпАП, тому підстав для закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив в об`єднанні даної справи зі справою № 152/693/26 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки КУпАП не містить імперативних положень щодо обов`язкового об`єднання справ про адміністративні правопорушення. Сам по собі факт існування іншого провадження щодо тієї ж особи не свідчить про неможливість окремого розгляду даної справи та не впливає на правильність висновків суду щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Отже за результатами апеляційного розгляду приходжу до висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно встановив фактичні обставини, надав належну оцінку зібраним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції чи закриття провадження у справі немає, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 травня 2026 року, – без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду Т. М. Шемета