Подільський районний суд міста Полтави 
Справа № 554/13043/25 
Провадження № 2/553/337/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

08.06.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Летюченко В.В., за участі представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Титаренко Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №554/13043/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 10200694810 від 21.01.2020 у загальному розмірі 12401,55 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.01.2020 року відповідач уклав з ТОВ «Сучасний Факторинг» кредитний договір № 10200694810, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 13 434,00 грн. Перший внесок за товар склав 1 000 грн. та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару (п.3.3). Відповідно до п.3.9 та 3.10 кредитного договору розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 559,75 грн з моменту укладення кредитного договору до 21.10.2020 року включно, з 22.10.2020 року розмір щомісячного платежу становить 1 164,34 грн, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 21 числа кожного місяця. Представник позивача в позові зазначив, що ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, втім, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконувала несвоєчасно та не в повному обсязі, через що станом на 19.08.2025 року має заборгованість в сумі 12 401,55 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3021,62 грн, заборгованості за сумою комісії 9379,93 грн. Враховуючи систематичне ухилення відповідача від виконання договірних зобов`язань, добровільно виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, ТОВ «Сучасний Факторинг» було змушено звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04 вересня 2025 року цивільну справу передано для розгляду до Подільського районного суду міста Полтави за підсудністю.
14.10.2025 року ухвалою Подільського районного суду міста Полтави прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
21.10.2025 року представником відповідача Сергєєвої М.А. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про визнання позову частково у розмірі 528,57 грн., представник просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що поніс позивач до 500,00 грн. Стягнути з ТОВ «Сучасний Факторинг» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Стороною відповідача не заперечувався факт укладення 21.01.2020 року з ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір. Поряд з цим, відповідачем визнавався факт наявності заборгованості за кредитним договором, але не погоджується з розміром даної заборгованості. Відповідачем не визнавався порядок та розмір нарахування та стягнення оплати за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, вказуючи про те, що відповідно до п. 5.1 кредитного договору, плата за користування кредитом складається з: фіксованого проценту від суми кредиту, що встановлюється на календарний рік із розрахунку 30 днів у місяці та 360 днів у році, комісії за управління кредитом, що встановлюється у відсотках від суми кредиту та пов`язана з супроводженням кредитної справи (оцінкою платоспроможності покупця, у тому числі, але не обмежуючись щодо покупця, сум, строків користування та оплатності кредиту; супроводження кредитної історії покупця з актуалізацією та переданням вихідних даних та відповідних Бюро кредитних історій; використання СМС сервісу для інформування покупця відповідно до умов даного договору; оплатою послуг третіх осіб пов`язаних з оформленням та супроводженням кредитної справи. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, ставки комісії за управління кредитом, сукупна вартість кредиту, а також періоди та дати погашення кредит, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором визначені в розділі 3 «Умови надання та погашення кредиту» та додатку №1 «Графік платежів та основні умови кредитування» до даного договору. Згідно п. 5.3 кредитного договору, плата за користування кредитом включається до щомісячного платежу.
Відповідно до ЗУ « Про споживче кредитування» та Правил про споживчий кредит, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про розмір кредиту. Так, в графі платежів та основні умови кредитування, що є Додатком №1 до кредитного договору, визначено обов`язок відповідача щомісячно починаючи з 21.02.2020 року до 21.01.2022 року, здійснити 9 щомісячних платежів по 311, 67 грн та 15 щомісячних платежів по 604, 53 грн, на загальну суму 11872,98 грн., яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Разом з тим, відповідно до умов договору про споживчий кредит, та у відповідності до ЗУ «Про споживче кредитування», вимога оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає оплатити раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 ст. 11, ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідачем у відзиві зазначалось посилання на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, де Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Сторона відповідача зазначала про те, що пункти кредитного договору ( в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості) є нікчемними, а отже, до них повинні бути застосовані наслідки виконання нікчемного правочину, а саме зарахування коштів сплачених на «погашення плати за обслуговування по кредитному договору», в рахунок погашення основного боргу та нарахування процентів за кредитним договором.
Відповідачем зазначалось про те, що позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог надано Виписку по особовому рахунку, де позивачем зазначено суму коштів, які були оплачені відповідачем. Разом з тим, відповідно до виписки з рахунку, вбачається , що сплачені ОСОБА_1 кошти, замість погашення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, позивачем направлялись на «погашення комісії за управління (обслуговування) кредиту», що є незаконним, в зв`язку з нікчемністю положень кредитного договору (в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до графіка платежів, після отримання кредиту, відповідач винна повернути заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13 434,00 грн, 0,69 грн – процентів за користування кредитом. Відповідачем вказувалось , що загальна вартість кредиту за кредитним договором становить (без врахування незаконно нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 13 434.00 + 0.69 грн = 13 434,69 грн. Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором було сплачено 12 906,12 грн., на підтвердження чого надано контр-розрахунок. Представник відповідача зазначає, що у разі зарахування сплачених споживачем коштів не в погашення незаконно нарахованої комісії з обслуговування кредитної заборгованості, а в проценти за користування кредитом та тіло кредиту, то розмір заборгованості, який визнається відповідачем становить 528,57 грн.
В судове засідання представник позивача ТОВ "Сучасний факторинг " не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримає в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Титаренко Н.Б. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. В обґрунтування позиції зазначала,  що відповідачем визнається факт укладення кредитного договору з ТОВ «Сучасний Факторинг», як і визнається наявність заборгованості за кредитним договором. При цьому, відповідач не погоджується з розміром заборгованості, який заявлений до стягнення позивачем у справі, зважаючи на те, що відповідно до виписки з рахунку, вбачається , що сплачені ОСОБА_1 кошти, замість погашення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, позивачем направлялись на «погашення комісії за управління (обслуговування) кредиту», що є незаконним, в зв`язку з нікчемністю положень договору, а саме п. 5.1 кредитного договору щодо встановлення комісії, яка не є єдино разовою, а стягується щомісяця в розмірі значно вищому ніж проценти по договору. Розмір заборгованості, який визнається відповідачем становить 528,57 грн.
Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 21.01.2020 відповідач ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Сучасний Факторинг» кредитний договір про надання споживчого кредиту № 10200694810 шляхом його підписання особистим підписом. 
За умовами вказаного кредитного договору (п. 3.2) кредитор ТОВ «Сучасний Факторинг» надало позивальнику кредит в загальній сумі 13 434,00 гривень. Грошові кошти надаються позичальнику на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарні місяці, та плата за користування кредитом складається з: річних відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 87,43 % річних від загальної суми кредиту, щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5 % від суми кредиту.
Також, відповідачем підписано заяву на отримання споживчого кредиту від 20.01.2020 в якій зазначено, що сума кредиту становить 13 434,00 грн. на придбання товарів: смартфона Honor 20 Pro8/256Gb Phantom Blue, сушарки для білизни Leifheit 81516 Pegasus, страховка НС.
Відповідно до видаткової накладної № ЧPLA1-0034 від 21.01.2020 та рахунку - фактури № 6971042 від 21.01.2020 року постачальником є ТОВ «Комфі Трейд», одержувач ОСОБА_1 товару, товарів: смартфона Honor 20 Pro8/256Gb Phantom Blue, сушарки для білизни Leifheit 81516 Pegasus, страховки НС на загальну суму 14 434,00 грн.
Відповідно до додатку №1 до Кредитного договору про надання споживчого кредиту №10200694810 від 21.01.2020 року, сторони погодили графік платежів з повернення кредиту, відповідно до якого сукупна вартість кредиту становить 25307,67 грн., з них 13434,00 грн. – тіло кредиту; 0,69 грн. проценти; 11872,98 грн. – комісія. 
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 10200694810 від 21.01.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість станом на 19.08.2025 в розмірі 12 401,55 грн, яка складається з: 3021,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9379,93 грн - заборгованість за сумою комісії. При цьому, ОСОБА_1 здійснила оплати в сумі 12906,12 грн.
Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за комісією за обслуговування кредиту.
Щодо нарахування та стягнення комісії суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Пунктом 5.1 Кредитного договору, встановлена плата за користування кредитом, яка складається з фіксованого проценту від суми кредиту, що встановлюється на календарний рік із розрахунку 30 днів у місяці та 360 днів у році; комісії за управління кредитом, що встановлюється у відсотках від суми кредиту та пов`язана із супроводженням кредитної справи (оцінкою Платоспроможності Покупця, в тому числі але не обмежуючись щодо покупця (персональних та сукупних даних), сум, строків користування та оплатності кредиту; супроводження кредитної історії Покупця з актуалізацією та переданням вихідних даних та відповідних Бюро кредитних історій, використання СМС сервісу для інформування Покупця відповідно до умов Даного Договору; оплатою послуг третіх осіб (Повірених, Брокурів, тощо) пов`язаних з оформленням та супроводженням кредитної справи).
Судом встановлено, що в кредитному договорі № 10200694810 від 21.01.2020 року, в п.5.1. встановлена щомісячна плата за супроводження кредитної справи, та інші дії, які кредитодавець вчиняє на свою користь, а отже така комісія є незаконною, окрім цього, не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які товариством встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, те, що інформування щодо стану заборгованості відбувалося частіше ніж 1 раз на місяць, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 9379,93 грн. не має, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Таким чином, залишок заборгованості за кредитним договором становить 528,57 грн. (13434,00 грн. (сума кредиту) +0,69 грн. (проценти) – 12906,12 грн. (оплати відповідача).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, понесені позивачем витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5000 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, які підтверджені наявними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, копією договору про надання правничої допомоги № 20/06-СФ від 20.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Сучасний Факторинг» та адвокатським об`єднанням «Тараса Онищенка», актом № 333 прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги, платіжною інструкцією, а тому вважає за необхідне їх стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 213,11 грн
Крім того у відповідності до вимог ч. 1 ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 103,25 грн.
Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд вважає, що заявлені відповідачем вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн., в порядку ч.9 ст. 141 ЦПК України підлягають залишенню за ОСОБА_1 , оскільки даний спір виник у зв`язку із неправильними діями відповідачки, яка, в порушення умов договору, допустила заборгованість за кредитним договором.
На підставі викладеного, ст. ст. 207, 512, 514, 525, 611, 612, 623-625, 1049, 1050, 1077, 1078, 1082 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України , суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 10200694810 від 21.01.2020 в розмірі 528,57 грн. (п`ятсот двадцять вісім грн. 57 коп.), судовий збір в розмірі 103,25 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 213,11 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, залишити за відповідачем ОСОБА_1 ..
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений та оголошений 08.06.2026 року о 9.00 год.
Суддя Подільського районного суду міста Полтави  	Ю. В. Фоміна