Справа № 462/963/26
Провадження № 2/165/738/26 

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:

06 лютого 2026 року ТзОВ "ФК "ЄАПБ", в особі представника Кудіної А.В., звернулося до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року справу за підсудністю передано на розгляд Нововолинському міському суду Волинської області, справа надійшла до суду 16 березня 2026 року.
Позов обґрунтовує тим, що 04 травня 2024 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №590310531 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, та передало грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Вказує, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТзОВ «Таліон плюс», прийняло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №297 від 13 серпня 2024 року до договору факторингу №28/1118-01 до ТзОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №590310531. 27 лютого 2025 року між ТзОВ ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №590310531 в сумі 14146,84 грн., з яких 10005 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4141,84 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань у встановленому договором порядку та строки, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "ФК «ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором №590310531 в розмірі 14146,84 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у п.4 позовної заяви ОСОБА_2 просила суд розглядати справу у відсутності представника ТзОВ "ФК "ЄАПБ", позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. У випадку неявки відповідача не заперечила щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (зворот а.с.4).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с.96). 
Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні вустановлено, що 04 травня 2024 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №590310531 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 10005 грн. двома частинами, відповідно до п.2.2 договору. Згідно з п.2.3 договору кредит надавався строком на 92 днів, тобто 3 місяці. Процентна ставка фіксована і становила 164,25%.
Відповідно до умов договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Відповідач, підписуючи договір, підтвердив, що перед укладенням цього договору він був ознайомлений з усіма його істотними умовами, а також правилами надання коштів в кредит, що зазначені у паспорті споживчого кредиту "Тренд" (а.с.6-7).
Із долученої заявки про отримання грошових коштів від 04 травня 2024 року, встановлено, що відповідач повідомив кредитодавцю реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який отримав кредитні кошти, а також електронну адресу, куди останньому було надіслано повідомлення про успішне підписання кредитного договору із вкладеним в нього примірником електронного договору (а.с. 18).
Як доказ перерахування ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів відповідачу, позивач долучив копію платіжного доручення від 04 травня 2024 року (а.с. 20), а також довідку ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахунок коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с.19).
З розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що заборгованість за кредитним договором №590310531 склала 14146,84 грн., що включає 10005 грн заборгованості за основною сумою боргу, 4141,84 грн заборгованості за відсотками (а.с. 23-24).
Також встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого, а також з урахуванням додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року, витягу з реєстру боржників №297 від 13 серпня 2024 року, ТзОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №590310531, в загальному розмірі 14146,84 грн. (а.с. 25-33).
27 лютого 2025 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/0225-01 (а.с. 34-38). Відповідно до долученого реєстру прав вимог №3 від 04 серпня 2025 року (а.с. 40) позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №590310531 від 04 травня 2024 року, на загальну суму заборгованості 14146,84 грн. 
При цьому, судом встановлено, що жодних нарахувань за кредитним договором, нові кредитори не здійснювали.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За правилом ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи №2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Доказами наданими позивачем, підтверджується перехід до позивача права вимоги за спірним кредитним договором, тобто він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Визначення поняття «зобов`язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст.526, ст.530, ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі №355/385/17 зазначено, що у ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.
Отже, зважаючи на встановлену ст.204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного кредитного договору такий договір, у розумінні ст.11, ст.509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, яка розглядається, кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу на спростування факту укладення спірного договору в електронному виді. При цьому доказів виконання умов кредитного договору та повернення коштів відповідач також не надав, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення кредиту.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа №372/223/17, провадження №61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Позивачем до позовної заяви долучено копію кредитного договору, заявку на отримання грошових коштів, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, а також докази перерахування коштів ОСОБА_1 , відтак належними та допустимими доказами у справі підтверджуєтьсмя отримання відповідачем кредиту, які не були спростовані відповідачем.
Оскільки неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань призвело до заборгованості за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, тому суд стягує з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором №590310531 від 04 травня 2024 року в розмірі 14146,84 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача суд стягує 2662,40 грн. сплаченого судового збору, що підтверджуються документально (а.с.82 ). 
Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №590310531 від 04 травня 2024 року в розмірі 14146 (чотирнадцять тисяч сто сорок шість) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» місцез находження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 

Головуючий суддя  підпис  А.В. Василюк