125/1037/25
2/125/336/2025

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2026         м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.,
за участі секретаря судового засідання Іщук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
До Барського районного суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 45258,79 грн. 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.09.2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту № 7120704. За яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 9300 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 350 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Авентус Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9300 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 45258,79 грн. 
27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф. За умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7120704 від 29.09.2023 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 45258,79 грн., що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 9300 гривень, заборгованості за відсотками 15601,09 гривень, нараховані позивачем проценти за 110 календарних днів 20357,70 грн.
Представник позивача Столітній М.М. в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В поданому позові просив справу розглянути без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, а саме на 07.11.2025, 09.02.2026, 27.04.2026, 08.06.2026, але в судові засідання не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи письмово викладену згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що 29.09.2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту № 7120704, за яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 9300 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 350 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Авентус Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9300 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 45258,79 грн. 
27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 27.05/24-Ф. За умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7120704 від 29.09.2023 року.
Зважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 45258,79 грн., що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 9300 гривень, заборгованості за відсотками 15601,09 гривень, нараховані позивачем проценти за 110 календарних днів 20357,70 грн., а також судові витрати, з яких 2422,40 грн. судовий збір та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.
На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. 
На підставі ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.
При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що 10.12.2024 р. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклало з адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги № 10/12-2024.
Відповідно до звіту про надання правової допомоги вартість послуг адвоката складає 10000 грн. 00 коп.
Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана.
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 10 000, 00 грн. Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 273,280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45258,79 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя: