Справа № 464/1302/26 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю. 
Провадження № 33/811/638/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 20 березня 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_2 
– адвоката Биленя Т.Я.,
потерпілої - ОСОБА_1 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 212-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп судового збору.
Згідно постанови судді, директор ТОВ «Росан-Глобал» ОСОБА_2 порушив вимоги ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: надав неповну відповідь на адвокатський запит №б/н від 17.12.2025 адвоката ОСОБА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП. 
В апеляційній скарзі потерпіла – адвокат Адабаш С.А. покликається на те, що місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права. Вважає, що суддя районного суду неповно дослідив обставини справи, так як на момент ухвалення оскаржуваної постанови були всі наявні підстави для застосування ч.9 ст. 212-3 КУпАП як такої, що передбачає відповідальність за повторне правопорушення протягом року, однак, суд не врахував зазначених обставин та безпідставно застосував санкцію, передбачену ч.5 ст. 212-3 КУпАП, у зв`язку з чим накладений штраф у розмірі 510 грн не відповідає вимогам закону. Стверджує, що внаслідок неналежної оцінки доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання відповідей на питання №2 та №3 недостовірними, інкримінуючи ОСОБА_2 лише надання неповної відповіді на питання №1.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що повний текст рішення отримала 21 березня 2026 року; змінити постанову місцевого суду, викласти мотивувальну частину постанови з урахуванням доводів апеляційної скарги стосовно недостовірності відповіді на запитання, які містяться в адвокатському запиті №№2,3. Застосувати до ОСОБА_2 положення ч.9 ст. 212-3 КУпАП як за повторне, протягом року, вчинене правопорушення та визначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі не менше 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 
Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, думку представника правопорушника ОСОБА_2 – адвоката Биленя Т.Я. про залишення постанови місцевого суду без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд, вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови місцевого суду та приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.  
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Диспозицією ч.5 ст. 212-3 КУпАП передбачено відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, за несвоєчасне або неповне надання інформації, за надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.5 ст. 212-3 КУпАП.  
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОД №04/26 від 13 лютого 2026 року; заявою адвоката Адабаш С.А. від 03 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ; адвокатським запитом від 17 грудня 2025 року; відповіддю директора ТОВ «Росан-Глобал» ОСОБА_2 від 24 грудня 2025 року; письмовими поясненнями ТОВ «Росан-Глобал» за підписом ОСОБА_2 , згідно яких ціною договору є сума всіх платежів, згідно з умовами цього договору. ТОВ «Росан-Глобал» не ініціювало внесення змін до договору міжнародного пересилання вантажу, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
При цьому, місцевий суд вірно встановив та зазначив у постанові про те, що інших доказів щодо зміни ціни договору з міжнародного пересилання вантажу ФОП ОСОБА_3 до матеріалів справи не долучено, відтак надання відповіді, що не відповідає дійсності, на адвокатський запит адвоката Адабаш С.А. від 17 грудня 2025 року, зокрема щодо запитання №2 та №3, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.
Разом з тим, згідно адвокатського запиту ОСОБА_1 від 07 грудня 2025 року, долученого до матеріалів справи, остання просила надати відповідь на запитання: «1. Де зберігався вантаж ФОП ОСОБА_3 з 26 листопада 2025 року по 03 грудня 2025 року? Чим це підтверджується?», що не є тотожним запитанню №1 в адвокатському запиті ОСОБА_1 від 17 грудня 2025 року, оскільки в такому ставилось запитання про маршрут вантажу за період з 26 листопада 2025 року по 03 грудня 2025 року.
Отже, апеляційний суд вважає, що місцевим судом вірно встановлено, що директором ТОВ «Росан-Глобал» ОСОБА_2 надано неповну інформацію у відповідь на запитання №1 адвокатського запиту ОСОБА_1 від 17 грудня 2025 року.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №04/26 від 13 лютого 2026 року, складений щодо ОСОБА_2 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП, та особи-порушника. 
Що стосується доводів апелянта про наявність підстав щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.9 ст. 212-3 КУпАП, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільки згідно з вимогами КУпАП, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєв проти Росії», «Карелін проти Росії», «Лучанінова проти України») суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення; самостійно змінювати на шкоду особі фабулу викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення чи його юридичну кваліфікацію. 
Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_2 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_2 нових правопорушень.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
п о с т а н о в и в:
поновити потерпілій ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 20 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2026 року, якою  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 212-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.