ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/17763/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача у невиплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 по 17.03.2025 із застосуванням базового місяця нарахування жовтня 2020 року, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити зазначену індексацію за обидва вказані періоди.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2020 по 17.03.2025, звільнений в запас наказом командира військової частини № 76 від 17.03.2025, проте упродовж усього періоду служби індексація грошового забезпечення йому не нараховувалася і не виплачувалася. На звернення позивача із заявою про нарахування індексації відповідач листом № 843/1570 від 01.04.2026 повідомив про відсутність підстав для здійснення відповідних нарахувань, що й зумовило звернення до суду.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; цією ж ухвалою на відповідача покладено обов`язок надати суду довідку про розмір нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за спірні періоди із зазначенням місяців підвищення доходів, що застосовувалися для обчислення індексації.
Відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечив у повному обсязі, долучивши на підтвердження своєї позиції довідку від 27.05.2026 № 387/819. Відповідач зазначив, що індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2020 по 31.12.2022 нараховувалася і виплачувалася з використанням базового місяця березня 2018 року, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038 не спричинила підвищення посадових окладів військовослужбовців, а лише усунула технічну невідповідність приміток до додатків постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 нормі пункту 4 цієї постанови. Щодо періоду з 01.01.2024 по 17.03.2025 відповідач послався на те, що законами України про Державний бюджет на 2024 та на 2025 роки запроваджено новий порядок обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком починаючи відповідно з 01.01.2024 та з 01.01.2025, у зв`язку з чим право на одержання індексації у 2024 році виникло з серпня 2024 року і фактично реалізоване відповідачем, а у 2025 році - лише з липня 2025 року, тобто вже після звільнення позивача з військової служби 17.03.2025, через що права на індексацію за період з 01.01.2025 по 17.03.2025 позивач не набув.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2020 по 17.03.2025 та був звільнений в запас наказом командира військової частини № 76 від 17.03.2025 з виключенням зі списків особового складу частини.
Позивач скерував заяву до відповідача щодо виплати індексації за весь період служби, але відповідач відмовив у перерахунку та виплаті.
Вважаючи бездіяльність військовій частині НОМЕР_1 протиправною, позивач звернувся до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).
У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами першою-другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).
Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2003 № 1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1078).
Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016). Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб") та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб").
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття "базовий місяць".
Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).
Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
Тож до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
На ці особливості правового регулювання обчислення індексації грошового доходу Верховний Суд звертав увагу у постанові від 19.05.2022 у справі № 200/3859/21.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013).
Згідно з пояснювальною запискою до проекту Постанови № 1013, мета цього акту полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
Пунктом 2 Постанови № 1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Відповідно до зазначеної Пояснювальної записки, ці зміни передбачали:
"здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну "базовий місяць";
"зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)".
Крім цього, за змістом пунктів 1, 3 Постанови № 1013, було встановлено, що:
- підвищуються посадові оклади з 01.12.2015 працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;
- підвищуються з 01.12.2015 на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;
- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;
- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;
- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
За змістом пункту 6 постанови № 1013 цей акт застосовується з 01.12.2015.
Отже, Постановою № 1013 з 01.12.2015 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б "обнулитися" індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою № 1013.
У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови № 1013 дають суду підстави дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01.12.2015.
Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для них "місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)", з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою № 1013).
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21, пункті 62 постанови від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22.
У той же час до числа основних змін, які внесені Постановою № 1013 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку, окремими положеннями яких установлено таке:
- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;
- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;
- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Порівняльний аналіз викладених положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну "базовий місяць" використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст. 
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
Водночас, на що звертав увагу Верховний Суд у справі № 420/9187/21, вилучення терміну "базовий місяць" та запровадження поняття "місяць підвищення доходу" не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у "базовому місяці", так і у "місяці підвищення доходу" індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб") та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб").
Таким чином, місяцями підвищення доходу для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас усі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути враховані для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
Щодо періоду з 01.12.2020 по 31.12.2022 суд звертає увагу на те, що сторони фактично не мають розбіжностей щодо самого факту здійснення військовою частиною НОМЕР_1 нарахувань і виплат індексації грошового забезпечення позивачу в цей період; спір зосереджений виключно навколо правильного базового місяця для такого обчислення. Позивач наполягає на застосуванні як базового місяця жовтня 2020 року, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038, якою, за його твердженням, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців і відбулося чергове підвищення цих окладів. 
Оцінюючи цей аргумент, суд виходить з того, що відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після внесення змін постановою № 1013) місяцем підвищення доходу, що визначає момент початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, є саме місяць нормативного підвищення тарифної ставки (окладу) - тобто місяць, з якого фактично змінюється розмір грошового доходу особи внаслідок законодавчого рішення, а не будь-яка наступна зміна нормативного акта, що регулює методику обчислення цього розміру без зміни його фактичної величини. Зі встановлених у справі обставин, які позивач не спростував і щодо яких не подав жодних доказів протилежного, вбачається, що розрахункова величина, яка використовується для визначення посадового окладу військовослужбовців (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 гривні), залишилася незмінною як станом на дату прийняття постанови № 1038, так і станом на дату прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, якою це прямо підтверджено. За таких обставин зміни, внесені постановою № 1038, мали виключно техніко-юридичний характер - вони усунули неузгодженість приміток до додатків з основним текстом пункту 4 Постанови № 704, але не призвели і не могли призвести до фактичного збільшення грошового доходу військовослужбовця, а отже не утворюють події "підвищення тарифної ставки (окладу)" у розумінні пункту 5 Порядку № 1078. Позивач у позовній заяві не навів жодного розрахунку чи іншого обґрунтування того, у чому саме полягало стверджуване ним підвищення окладів з жовтня 2020 року, обмежившись посиланням на сам факт прийняття постанови № 1038, що, на переконання суду, є недостатнім для спростування доводів відповідача та поданих ним доказів.
Суд також враховує, що відповідач на виконання ухвали суду від 11.05.2026 надав довідку від 27.05.2026 № 387/819, якою підтверджується, що індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 31.12.2022 позивачу нараховувалася і виплачувалася саме з використанням базового місяця березня 2018 року. Ця довідка є належним і достатнім у розумінні статей 73, 76 КАС України доказом, оскільки містить інформацію, що безпосередньо стосується предмета доказування, а саме факту та порядку нарахування індексації позивачу в спірний період, і у своїй сукупності з наведеним нормативним обґрунтуванням дає змогу дійти висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача в цій частині. 
Позивач не подав до суду жодних заперечень проти змісту цієї довідки, не оспорив наведені в ній суми та не довів, що фактично отримана ним індексація є меншою за належну з урахуванням правильного базового місяця. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити індексацію за період з 01.12.2020 по 31.12.2022 із застосуванням базового місяця - жовтень 2020 року є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні постанови № 1038 та спростовуються наданими відповідачем доказами здійснення нарахувань і виплат за коректно визначеним базовим місяцем. 
Суд окремо звертає увагу на посилання позивача на постанови Верховного Суду у справах № 822/3307/17, № 825/1832/17, № 240/4911/18 та № 825/694/17, якими задоволено вимоги про стягнення індексації у зв`язку з її ненарахуванням і невиплатою через відсутність бюджетного фінансування. Із змісту наведених постанов та з огляду на період, що був предметом розгляду в цих справах (до 01.03.2018), вбачається, що відповідні правовідносини виникли до запровадження нового механізму визначення базового місяця, пов`язаного з нормативним підвищенням тарифних ставок у редакції постанови № 1013, та до моменту підвищення посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018. Отже, висновки Верховного Суду в цих справах стосуються інших фактичних обставин і не спростовують і не підтверджують правильність обраного позивачем базового місяця - жовтня 2020 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у частині визначення базового місяця для періоду з грудня 2020 року по грудень 2022 року.
Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковою умовою для задоволення позову є наявність факту порушення прав позивача на момент його звернення до суду або під час розгляду справи. Судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право. Якщо ж право позивача не є порушеним, у суду відсутні підстави для втручання та застосування способів захисту, передбачених законом. 
Суд наголошує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист реально порушених прав. Сама по собі незгода позивача з діями органу без доведення факту завдання йому шкоди або обмеження у реалізації законних прав не може бути підставою для задоволення позовних вимог. У даній справі позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що станом на день винесення рішення нарахування пільги припинено, обмежено або здійснюється у меншому розмірі, ніж передбачено законом. 
Відсутність порушеного права на момент розгляду справи є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.
Оскільки судом встановлено, що відповідач у період з з грудня 2020 року по грудень 2022 року уже виконав покладений на нього законом обов`язок щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходів, задоволення позову у цій частині призведе до фактичного дублювання вже існуючого правового стану, що суперечить принципам ефективності правосуддя. Суд не може зобов`язувати суб`єкта владних повноважень до дій, які ним і так вчинялися у добровільному порядку згідно з вимогами законодавства.
Що стосується 2024-2025 років, суд зазначає, що до 2023 року місяцем підвищення посадових окладів військовослужбовців був березень 2018 року.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-IX обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024.
Статтею 34 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що в 2024 та 2025 роках показник (індекс) інфляції розраховується послідовно та накопичується від початку періоду, тобто з 001.01.2024 та з 01.01.2025 відповідно.
Тобто правове регулювання спірних правовідносин було змінено на початку спірного періоду, а тому безпідставними є доводи представника позивача щодо застосування коефіцієнтів індексу споживчих цін обчислених наростаючим підсумком починаючи з січня 2008 року або березня 2018 року.
У період з 01.01.2024 по 01.08.2024 та в період з 01.01.2025 по 17.03.2025 індексація позивачу не виплачувалась, про що свідчить довідка військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2026 № 389/425.
Відповідно до цієї довідки позивачу індексація почала нараховуватися лише з серпня 2024 року.
У той же час за даними Держстату у липні 2024 року по відношенню до червня 2024 року індекс споживчих цін становив 100,0%, за період січень-липень 2024 року - 104,3%. Отже, індекс інфляції за липень 2024 року становить 104,3%.
Тобто в 2024 році величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що стало підставою для нарахування індексації.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу починаючи з серпня 2024 року індексація нараховувалася, а отже дії відповідача є правомірними.
Крім того, індексація грошових доходів населення в Україні у 2025 році базується на січневому рівні як базовому (встановлено на 100%), з обчисленням наростаючим підсумком починаючи з лютого.
Згідно з опублікованими даними Держстату за наростаючим підсумком лютого, березня, квітня та травня 2025 року в червні індекс споживчих цін становить 104,4 %, тобто поріг індексації перевищений лише в цьому місяці. Отже, право на індексацію виникло вперше у липні 2025 року, коли кумулятивний індекс споживчих цін перевищив поріг у 103%.
Оскільки позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнено з військової служби 17.03.2025, тобто більш ніж за три з половиною місяці до моменту, з якого в принципі виникає право на індексацію за 2025 рік (01.07.2025), суд констатує, що станом на дату звільнення позивача такого права в нього ще не існувало: жодна сума індексації за 2025 рік на цей момент не була і не могла бути нарахована з огляду на встановлений законом порядок обчислення індексу споживчих цін. Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може визнаватися протиправною лише тоді, коли на цей суб`єкт законом покладено обов`язок вчинити певну дію і строк (умови) виконання цього обов`язку настали, чого в цій справі стосовно періоду з 01.01.2025 по 17.03.2025 не встановлено.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та задоволенню не підлягають.
За таких обставин протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за жоден із заявлених у позові періодів судом не встановлено.
Відповідно до частини першої статті 9 та частини другої статті 77 КАС України суд ухвалює рішення на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, а встановлені у цій справі обставини у своїй сукупності спростовують доводи позовної заяви та підтверджують правомірність дій відповідача щодо порядку і строків нарахування й виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищезазначене правове регулювання спірних правовідносин та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 9, 72, 73, 76, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 02 липня 2026 р.

02.07.26