ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 29 травня 2026 року	 справа № 380/6632/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у сумі 12930,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за час здійснення підприємницької діяльності у відповідача виник податковий борг перед бюджетом, який станом на 20.03.2026 становить 12930,00 грн та складається з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 12 180,00 грн і військового збору у сумі 750,00 грн. Вказані суми визначені на підставі самостійно поданих відповідачем податкових декларацій платника єдиного податку, є узгодженими грошовими зобов`язаннями та не сплачені у встановлені законодавством строки. На адресу відповідача надіслано податкову вимогу, проте заходів щодо погашення заборгованості ним не вжито. З огляду на викладене позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 09.04.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, передбачений статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до суду не подав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання (податковою адресою), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зважаючи на наведене, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області за основним місцем обліку, що підтверджується наявними у справі матеріалами. У звітних періодах відповідач перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи.
За даними самостійно поданих відповідачем податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця у відповідача виникли грошові зобов`язання зі сплати єдиного податку та військового збору, які у встановлені законом строки до бюджету сплачені не були.
Зокрема, заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб (код 18050400) у загальній сумі 12180,00 грн складається із зобов`язань, визначених у податкових деклараціях № 9424612583 від 07.02.2025 на суму 4145,00 грн (дата виникнення боргу - 07.02.2025), № 9424613404 від 07.02.2025 на суму 4035,00 грн (дата виникнення боргу - 07.02.2025), № 9424614815 від 07.02.2025 на суму 250,00 грн (дата виникнення боргу - 19.02.2025) та № 9128622703 від 09.05.2025 на суму 3750,00 грн (дата виникнення боргу - 20.05.2025).
Заборгованість з військового збору, що підлягає сплаті фізичними особами-підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (код 11011700), у сумі 750,00 грн визначена податковою декларацією № 9128622703 від 09.05.2025 (дата виникнення боргу - 20.05.2025).
Наявність у відповідача податкового боргу станом на 20.03.2026 у загальній сумі 12930,00 грн підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Львівській області про податкову заборгованість від 23.03.2026 № 1061/13-01-13-03.
На виконання вимог податкового законодавства Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 15.07.2025 № 0013853-1303-1301 із детальним розрахунком суми податкового боргу. Факт направлення податкової вимоги підтверджується наявними у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовим відправленням Укрпошти.
Докази оскарження відповідачем зазначених грошових зобов`язань або податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку, а так само докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкового боргу, у матеріалах справи відсутні.
Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно зі статтею 15 ПК України платниками податків визнаються, зокрема, фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особливості справляння єдиного податку для платників, які обрали спрощену систему оподаткування, встановлені главою 1 розділу XIV ПК України. Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску, а платники третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Таким чином, грошові зобов`язання зі сплати єдиного податку та військового збору, визначені відповідачем у самостійно поданих податкових деклараціях платника єдиного податку, з огляду на положення пункту 54.1 статті 54 ПК України є узгодженими і підлягали самостійній сплаті відповідачем у встановлені законом строки.
Оскільки відповідач не сплатив узгоджені суми грошових зобов`язань у встановлений строк, такі суми в силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України набули статусу податкового боргу.
Відповідно до пунктів 41.1, 41.5 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи). Органами стягнення є виключно податкові органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вказаних положень позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 15.07.2025 № 0013853-1303-1301. Докази оскарження відповідачем податкової вимоги в матеріалах справи відсутні. Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 ПК України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктом 4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 21.05.2024 у справі № 160/15166/22, згідно з якою у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податку у передбаченому ПК України порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання та чи є воно узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, а також факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги і дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі № 804/8630/16 та від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20.
Дослідивши матеріали справи через призму наведених критеріїв, суд встановив, що грошові зобов`язання відповідача зі сплати єдиного податку та військового збору є узгодженими в силу самостійного їх декларування відповідачем (пункт 54.1 статті 54 ПК України); доказів оскарження цих зобов`язань відповідачем не надано; узгоджені суми у визначені законом строки до бюджету не сплачені; податкову вимогу позивачем сформовано та надіслано відповідачу з дотриманням встановленого порядку. За таких обставин податковий борг відповідача у заявленому розмірі є підтвердженим.
Розмір податкового боргу, заявленого до стягнення (12930,00 грн), відповідає даним довідки про податкову заборгованість від 23.03.2026 № 1061/13-01-13-03 та детальному розрахунку до податкової вимоги від 15.07.2025 № 0013853-1303-1301 і відповідачем не спростований.
Положення частини першої статті 9 КАС України передбачають, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Водночас відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними та допустимими доказами не спростував наявності та розміру податкового боргу, не надав доказів його сплати або оскарження покладених в основу позову грошових зобов`язань.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72, 73, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 12930 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн 00 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.