Справа № 172/543/26
Провадження 2/172/262/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

10.06.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Попаснянської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на майно, - 

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 вказує, що позивачка  ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з надіврними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1034 кв.м., на якій розташовані: жилий будинок А-1 деревяний, жилою площею 29,6 к.м., літня кухня Б дерев`яна, сарай Д деревяний, погріб В кам`яний, вбиральня У дерев`яна, інші споруди №1-5, що підтверджується договором дарування від 13.10.1999 року, який посвідчено приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б. 13.10.1999 року, та зареєстровано в реєстрі за №1504. Крім того, реєстраційним посвідченням від 18.10.1999 підтверджується реєстрацію права на нерухоме майно у Попаснянському бюро технічної інвентаризації за 1700 у реєстровій книзі №8 від 18.10.1999 року.
Так як фактично правовстановлюючий документ на житло позивачка має, однак відомості у Державному реєстрі речових прав відсутні, вона звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Хмельницької області з заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на нарехуоме майно на підставі наявного у неї правовстановлюючого документа. Однак позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок так як усі архіви БТІ м. Попасна залишилися на тимчасово окупованій території.
Просить суд визнати за позивачкою  ОСОБА_1 право власності на житловий будинок жилою площею 29,6 кв.м. на земельній ділянці 1034 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 11.03.2026 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у її відсутність не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). 
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позивачка  ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з надіврними будівлями, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1034 кв.м., на якій розташовані: жилий будинок А-1 деревяний, жилою площею 29,6 кв.м., літня кухня Б дерев`яна, сарай Д дерев`яний, погріб В кам`яний, вбиральня У дерев`яна, інші споруди №1-5, що підтверджується договором дарування від 13.10.1999 року., який посвідчено приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б. 13.10.1999 року та зареєстровано в реєстрі за №1504. Крім того, реєстраційним посвідченням від 18.10.1999 підтверджується реєстрацію права на нерухоме майно у Попаснянському бюро технічної інвентаризації за 1700 у реєстровій книзі №8 від 18.10.1999 року.
Позивачка звернулася з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Хмельницької області з заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на нарехуоме майно на підставі наявного у неї правовстановлюючого документа. Однак рішенням державного реєстратора №79846775 від 10.07.2025 року позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок так як усі архіви БТІ м.Попасна залишилися на тимчасово окупованій території.
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту на її ім`я та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.04.2022 року.
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, враховуючи відсутність провини відповідача у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 317, 319, 328, 334, 392 ЦК України,
ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1  до Попаснянської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на майно – задовольнити.
2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок жилою площею 29,6 квадратних метри на земельній ділянці 1034 квадратних метри, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Судові витрати залишити за позивачкою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.Є.Філіппов