РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року 	справа № 580/702/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.В.Лічман розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/702/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [не прибув] до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663) [представник відповідача — Анжела Василівна Некоз, діє на підставі виписки з ЄДР], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538) [представник не прибув], Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка 10, м.Фастів, Київська область, 08500/ вулиця Сім`ї Забарило 5/5А, офіс 8, м.Буча, Київська область, 08292, ЄДРПОУ 22933548) [представник не прибув] про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
26.01.2026 вх.3939/26 Позивач у позовній заяві вих.№25-01 (документ сформований в системі Електронний суд 25.01.2026) просив: поновити строк на оскарження податкових повідомлень – рішень без окреслення поважності причин пропуску строку та не наданням доказів на підтвердження обізнаності щодо кожного індивідуального акта; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Головного управління ДПС у Черкаській області від 18.12.2019 №0196405033; від 31.01.2019 №0018712407; від 05.03.2020 №00319905033; визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У (без дати і без надання індивідуального акта).
Суд з бази діловодства установив, що суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про визнання протиправними дій та скасування вимоги, де у прохальній частині позову позивач також просить забезпечити позов та на час розгляду позовної заяви зобов`язати третю особу зупинити дію постанови від 16.07.2019 ВП №59012119 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, ухвалила 14 листопада 2019 року у справі № 580/3537/19 – повернути без розгляду ОСОБА_1 , викладену в позові, заяву про забезпечення позову та залишила адміністративний позов про визнання протиправними дій та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-61096-17 без руху для усунення недоліків, що повернутий 26.11.2019 (ЄДРСР 85898870).
26.12.2019 ОСОБА_1 подав до Черкаського окружного адміністративного суду позов про визнання протиправними дій та скасування вимоги Головного управління ДПС у Черкаської області від 08.11.2018 №Ф-61096-17 про стягнення недоїмки з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн. 27.12.2019 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій і скасування рішення, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління у м. Черкасах Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій і скасування вимоги залишила без руху, а заява ОСОБА_1 про забезпечення позову – повернута заявнику без розгляду. 15.01.2020 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій і скасування рішення – повернути позивачу з усіма доданими до неї документами, а також повернутий з Державного бюджету України сплачений судовий збір згідно з платіжним дорученням від 24.07.2019 №293 на суму 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) (ЄДРСР 86927030).
ВС у справі № 240/12017/19 висновує, що після завершення процесуальних строків на оскарження, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
12.01.2026 вх.1502/26 позивач у позовній заяві до Головного управління ДПС у Черкаській області просив (справа № 580/272/26) без надання копій індивідуальних актів: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.12.2019 №0196405033; від 31.01.2019 №0018712407; від 05.03.2020 № 00319905033; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У; стягнути на користь ОСОБА_1 примусово стягнуті кошти у сумі 33743.19 грн з Головного управління ДПС у Черкаській області; стягнути на користь ОСОБА_1 стягнуті кошти - виконавчий збір у виконавчому провадженні №79195285 у сумі 3374 грн з Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, проте не усунув недоліки згідно із вимогами ухвали від 16.01.2026. 27.01.2026 суд позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів повернув позивачеві разом із доданими матеріалами.
Позовну заяву від 26.01.2026 вх.3939/26 суд 27.01.2026 залишив без руху для усунення недоліків щодо сплати судового збору та обгрунтування дати початку перебігу строку щодо кожного індивідуального акта, позаяк без дати і без надання індивідуального акта просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У, не повідомлено про вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-61096-17.
Особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї/нього відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (висновки у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19).
06.02.2026 вх.№6222/26, 06.02.2026 вх.6262/26 (зміна предмета позову), 06.02.2026 суд продовжив строк для усунення недоліків. 
16.02.2026 вх.№7827/26 на виконання вимог ухвал від 27.01.2026 та 06.02.2026 Позивач надав позовну заяву з додатками, просить:
– визнати протиправним та скасувати автоматичне нарахування Головним управлінням ДПС у Черкаській області єдиного соціального внеску у сумі 20603.02 грн;
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 18.12.2019 №0196405033; 
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 31.01.2019 №0018712407; 
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 05.03.2020 №00319905033 (проте такий індивідуальний акт не був наданий); 
– визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У;
– стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у сумі 33743.19 грн;
– стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4259.84 грн. 
ВС у справі №500/1912/22 виновує, що під час застосування процесуальних норм варто уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, що можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.
17.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду (запропонував Позивачу надати копії оскаржуваних актів №00319905033, №Ф-61096-17У, витребував докази від Відповідача) та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, 10.04.2026 здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 15.05.2026 закрив підготовче судове засідання та призначив розгляд справи, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (25.03.2026 вх.№15777/26) і задовольнив клопотання представника відповідача про допит свідка, 26.05.2026 складене скорочене судове рішення, 22.06.2026 виготовлений повний текст рішення суду (протягом десяти робочих днів з урахуванням короткої відпустки та лікування судді).
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі (висновки викладені у постанові ВПВС від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.
14.04.2026 вх.№19536/26, 15.04.2026 вх.№19951/26, 20.04.2026 вх.№20651/26 Позивач надав заяви про розгляд справи без участі.
07.05.2026 вх.№24559/26 Позивач просив відмовити Відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із неотриманням рішень і неналежним повідомленням з огляду на відомості електронного кабінету та інтегрованої картки платника ЄСВ у 2019-2020 роках. ДПС України повідомила, що рекомендовані листи повернуті з відміткою 1800101275426 (за закінченням терміну зберігання), 0601107938668 (адресат відсутній за вказаною адресою), 1800102003292 отримано скаржником 01.04.2020, проте мною не отримавались у м.Черкаси з огляду на проживання і реєстрацію у Київській області. 
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що листом від 13.10.2025 №23778/6/23-00-24-07-07 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило, що Позивач перебуває на обліку як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з 23.05.2008, та зазначив про обов`язок сплати єдиного внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010. У зв`язку із наявністю недоїмки відповідно до статті 25 Закону України №2464- VI застосовані штрафні санкції та нараховано пеню, а саме: рішення від 18.12.2019 № 0196405033 на суму 4000,33 грн; рішення від 05.03.2020 №0031905033 на суму 6432,80 грн, рішення від 31.01.2025 №0018712407 на суму 2698,04 грн. Нарахування ЄСВ здійснене автоматично, без встановлення фактичного обов`язку адвоката щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайнятою особою у відповідні періоди та без урахування того, що у спірний час Позивач перебував у трудових відносинах, був застрахованою особою, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), відомостями про застраховану особу (форма ОК-7) та витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та даними інтегрованої картки платника. Визначення недоїмки є безпідставним, а штрафні санкції та пеня мають похідний характер від неправомірно визначеного основного зобов`язання. Оскаржувані рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-61096-17У є взаємопов`язаними, оскільки вимога сформована у зв`язку з наявністю сум, визначених у ППР про нарахування штрафних санкцій та автоматичного нарахування ЄСВ, що стала підставою для протиправного примусового стягнення коштів. Зазначені індивідуальні акти випливають з неправомірного визначення контролюючим органом обов`язку сплати єдиного внеску самозайнятої особи у період одночасного перебування Позивача у трудових відносинах у місті Києві. Поштові відправлення, на які покликається Головне управління ДПС у Черкаській області та Державна податкова служба України (ідентифікатори 1800101275426, 1800102003292, 0601107938668), Позивачем не отримувалися, кореспонденція направлялася за адресами у місті Черкаси, за якими Позивач не проживав, офіс не орендував і не був зареєстрований (з 13.02.2013 зареєстрований у Київській області), що підтверджує фундаментальне порушення процедури і має слугувати підставою для скасування протиправних індивідуальних актів. ДВС на виконання вимоги №Ф-61096-17У заблокований пенсійний та зарплатний рахунок у АТКБ Приватбанк, АТ Ощадбанк. З метою з`ясування причин обмеження у користуванні коштами на направлений відповідачу запит отримана відповідь 13.10.2025 щодо обов`язку сплати ЄСВ за рішеннями від 18.12.2019 № 0196405033 у сумі 4000,33 грн, від 05.03.2020 №0031905033 у сумі 6432,80 грн, від 31.01.2025 №0018712407 у сумі 2698,04 грн у сумі 13140.17 грн. Нарахування ЄСВ здійснене автоматично відповідачем у сумі 20603.02 грн без перевірки обов`язку для сплати. Направлення кореспонденції за адресами, що не є зареєстрованим місцем проживання, не може вважатися належним повідомленням, тому доводи відповідача і ДПС України про належне вручення рішень не відповідають фактичним обставинам справи у спірних правовідносинах. Під час проведення звірки через електронний кабінет платника податків установлена розбіжність у динаміці відображення боргу: станом на 19.10.2018 – 15819.54 грн, на 17.12.2019 – 12382.11 грн, на 19.10.2020 – 27745.15 грн, на 19.01.2021 – 31045.15 грн, на 31.12.2022 – 31045.15 грн, на 31.12.2023 – 31045.15 грн, станом на листопад 2025 борг не значиться у зв`язку із списанням 33743.19 у межах виконавчого провадження.
11.03.2026 вх.№12723/26 у відповіді на відзив зазначає, що у спірний період не отримував дохід від незалежної профксійної діяльності, був застрахованою особою роботодавцями, нарахування ЄСВ призводить до подвійної сплати однією особою і суперечить судовій практиці.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ТА ТРЕТІХ ОСІБ
Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив від 10.03.2026 вх.№12098/26, зазначивши таке. Згідно з даними Головного управління ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків за основним місцем обліку (стан платника « 0»), як фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність з 23.05.2008 до теперішнього часу. Єдиний внесок для платників встановлюється у розмірі 22% до бази нарахування, сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отриманий дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року. Якщо особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, не отриманий дохід у звітному році, або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. Позивачем як платником ЄСВ порушені правила сплати (перерахування), погашення заборгованості відбувалося із значною затримкою, тому відповідно до ст.25 Закону №2464 на момент погашення боргу в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі розраховувалася штрафна (фінансова) санкція за несвоєчасну сплату ЄСВ у розмірі 20 відсотків погашеної суми та пеня у розмірі 0.1 відсотка від суми недоплати за кожен день прострочення платежу. Відповідач зазначає, що діяв відповідно до чинного законодавства України та у межах повноважень, покладених на контролюючий орган, тому ознаки протиправності ППР відсутні. Згідно виконавчого провадження за кодом 71040000 виконане стягнення 01.10.2025 №34280 у сумі 2397.73 грн, 14.10.2025 №34787 у сумі 31345.46 грн, станом на 26.02.2026 довідково обліковується нарахована штрафна санкція за несвоєчасну сплату ЄСВ у сумі 2023.36 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області надало до суду пояснення та зазначило, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області, тому надати інформацію щодо недоїмки зі сплати ЄСВ не мають можливості.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало до суду пояснення та зазначило, що ПФУ здійснює лише формування Реєстру застрахованих осіб на підставі джерел, визначених ст. 18 Закону №2464, відомостей податкового органу.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Сторони визнають, що ОСОБА_1 з 2008 зареєстрований Головним управлінням ДПС у Черкаській області як самозайнята особа. Позивач (16.03.1966) має статус пенсіонера (за вислугу років) відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 12.08.2014.
Згідно із витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування особа працює на умовах трудового договору, самозайнята особа, пенсіонер, є такі Відомості про страхувальників застрахованої особи з 2000 року: 01292306 Черкаська об`єднана ДПІ Черкаської області, 02573547 ПАТ готель «Дніпро» (11.04.2019 договір від 10.04.2019 №2019; 06.11.2014-15.06.2020 наказ від 15.06.2020 №156-к ст.36 п.1 КЗПП), 03567575 сільськогосподарське ТОВ «Росава», 21367294 ДПС у Черкаській області, 34618692 Благодійна організація « 100 відсотків життя.Київський регіон», 37096271 ТОВ «ЗАНЗІБАР ІНТЕРНЕШНЛ» (01.12.2020-07.10.2021 ст.38 КЗПП наказ 07.10.2021 №23-к), 39796117 ТОВ «Охоронний холдинг "Пегас"» (08.10.2021-31.12.2021 ст.36 п.1 КЗПП), 40075621 ТОВ «ЛІТТЛ ХАУС» (неосновне місце роботи 01.04.2025 наказ від 27.03.2025 №14-к/ТР), 41140942 ТОВ «ГРУПА-ПЕГАС» (20.11.2020-30.07.2021 ст.36 п.1 КЗПП наказ від 30.07.2021 №22-к), 41510428  ТОВ «ГРУПА-ПЕГАС» (початок періоду не вказаний, 30.06.2021 ст.36 п.1 КЗПП неосновне місце роботи), 42998055 ТОВ ТОВ «Альянс КАДУЦЕЙ» (14.01.2022-30.12.2025 ст.36 п.1 наказ про звільнення 30.12.2025 №30-12/3-к).
Суд установив, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийняті рішення: про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18 грудня 2019 року № 0196405033; про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05 березня 2020 року № 0031905033; про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31 січня 2025 року №0018712407 та Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2025 №Ф-61096-17У.
Згідно із листом від 13.10.2025 №23778/6/23-00-24-07-07 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило Позивача: про обов`язок сплати єдиного внеску відповідно до Закону №2464, перебуває на обліку як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з 23.05.2008.
У зв`язку із наявною в обліку контролюючого органу недоїмкою відповідно до статті 25 Закону №2464 застосовані штрафні санкції та нараховано пеню: рішення від 18.12.2019 № 0196405033 за період з 20.04.2018 до 23.10.2019 у сумі 4000,33 грн (штрафна санкція 1128.77 грн, пеня 2871.56 грн), рішення від 05.03.2020 №0031905033 за період з 03.05.2018 до 17.12.2019 у сумі 6432,80 грн (штрафна санкція 1702.67 грн, пеня 4730.13 грн), рішення від 31.01.2025 №0018712407 за період з 20.10.2018 до 01.03.2020 у сумі 2698,04 грн (штрафна санкція 268.04, пеня 1874.12 грн).
У листі про надання інформації від 13.10.2025 №23778/6/23-00-24-07-07 Позивачу повідомлено: з 01.01.2021 самостійне визначення бази нарахування єдиного внеску є правом, а не обов`язком у зв`язку із змінами до Закону №2464, проте відповідно до змін з 01.01.2017 за перебування на загальній системі оподаткування обліковується залишок заборгованості: 19.04.2019 у сумі 356.45 грн (І квартал 2019 року), 19.07.2019 у сумі 2754.18 грн (ІІ квартал 2019 року), 21.10.2019 у сумі 2754.18 грн (ІІІ квартал 2019 року), 20.01.2020 у сумі 2754.18 грн (ІV квартал 2019 року), 21.04.2020 у сумі 2078.12 грн (І квартал 2020 року), 20.07.2020 у сумі 1039.06 грн (ІІ квартал 2020 року), 19.10.2020 у сумі 3178.12 грн (ІІІ квартал 2020 року), 19.01.2021 у сумі 3300.00 грн (ІV квартал 2020 року). У разі несплати ЄСВ на відповідний рахунок виникає недоїмка. Станом на 13.10.2025 за даними інтегрованої картки за кодом бюджетної класифікації 71040000 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість з ЄСВ у сумі 31345.46 грн, не враховуючи пеню та штрафні санкції, що виникнуть після сплати боргу, позаяк згідно ізч.6 ст.25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять погашається недоїмка, штрафні санції та пеня у порядку календарної черговості виникнення, довідково нараховані штрафні санкції у сумі 479.55 та пеня у сумі 5651.45 за період з 20.04.2019-01.10.2025.
Не погодився Позивач із прийнятими рішеннями Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, 15 жовтня 2025 року Позивач подав скаргу до Державної податкової служби України на рішення №0196405033 від 18.12.2019, №0031905033 від 05.03.2020 та від 31.01.2025 № 0018712407 у порядку статті 56 Кодексу №2755.
Згідно із рішенням ДПС України від 31.10.2025 №31549/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без розгляду з підстав пропуску 10-денного строку для адміністративного оскарження, проте контролюючий орган центрального рівня під час процедури адміністративного оскарження не перевірив належність повідомлення Позивача за податковою адресою у контексті спірних рішень, права подати заперечення та права бути заслуханим. Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежуються права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму.
Відповідно до форми 119 кореспонденція направлена: 1800101275426, 1800102003292 вул.Г.Дніпра м.Черкаси, 0601107938668 бульвар Шевченка 194 м.Черкаси.
Як відомо, в будівлі за адресою бульвар Шевченко 194 в Черкаси надають послуги: адвокати (https://list.in.ua/8; https://ratelist.top/306710; https://bestrealty.com.ua/map/c-cherkasy-m2825507/s-shevchenka-boulevard-1069595715/h-194-401060034), проте відповідач не надав відомості на підтвердження використання такої податкової адреси саме Позивачем, який стверджує: з 13.02.2013 за адресами у місті Черкаси не проживав, не був зареєстрований та офіс не орендував, позаяк перебував у трудових відносинах та працював у м.Києві.
17.11.2023 у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/4318/23 йдеться про визнання протиправним та нечинним наказу Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 «Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури» у частині, зокрема п.105 - будинок управителя махорочної фабрики Теплицького, модерн, м. Черкаси, бульв. Шевченка 194.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Згідно з статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України. У статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/16275/16 зазначив, що заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/994_535#Text). 
Держава не може без пояснення причин змінювати свою позицію (доктрина venire contra factum proprium). Якщо орган своїми попередніми діями сформував у бізнесу обґрунтовані очікування, ці очікування підлягають судовому захисту. Це важливий сигнал щодо застосування доктрини легітимних очікувань у публічному праві. Якщо суб`єкт владних повноважень створив для осіб обґрунтовані підстави сподіватися на отримання певних прав понад ті, що гарантуються відповідно до принципів справедливості і природного права, відповідні особи вважаються такими, які мають легітимні (законні) очікування, що підлягають захисту. Такий підхід забезпечує особам, на яких поширюється дія рішень органів публічної влади, можливість завбачливо вибудувати свою поведінку та очікувати настання відповідних наслідків (висновки Верховного Суду 15.05.2026 у справі № 400/3489/24 ЄДРСР 136564629).
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 висновує: саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то залежно від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність. Порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття (висновки ВС у справі №813/1790/18).
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду захист передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. «Порушене право» за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку ЄСВ, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (Закон №2464). Згідно із ст.2 Закону № 2464 дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно Законом№ 2464 визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі Кодекс №2755) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки. Згідно з пп.20.1.8 п.20.1 ст.20 Кодексу №2755 під час проведення перевірок у платників податків – фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків – юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції. Відповідно до п.61.1 ст.61 Кодексу №2755 податковий контроль – це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Відповідно до п.86.7 ст.86 Кодексу №2755 у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Відповідно до статті 83 Кодексу №2755 для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, у тому числі, податкова інформація.
Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №140/388/19, акт перевірки є службовим документом податкового органу, в якому фіксуються виявлені порушення платником податкового законодавства, контроль за дотриманням якого здійснюється податковим органом, водночас акт містить доказову інформацію про факти і зміст самого порушення платника податків.
Відповідно до пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 Кодексу №2755 штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Верховний Суд у справі № 820/1864/17: ЄДРСР 77025721 висновує: добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі покликатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. За правилами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
ВПВС у справі № 500/2276/24 ЄДРСР 128993275 зазначає: загальні норми процедури судового оскарження у межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України. У межах правовідносин цієї справи перед Великою Палатою як судом касаційної інстанції постає завдання надати відповіді на питання: які норми є загальними та спеціальними у ситуації, коли особа звертається до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за умови попереднього використання досудового порядку урегулювання спору; чи підлягають застосуванню норми ПК України під час вирішення питання про дотримання строків звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; чи дотрималась позивачка строків звернення до суду в цій справі в контексті відповіді на попередні два питання. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30 серпня 2018 року в адміністративній справі № 813/2897/16. Спірним у цій справі є питання додержання позивачкою строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення контролюючого органу про залишення її скарг без задоволення. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 уже сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац 3 пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.Справа № 500/2486/19 є подібною до справи, що розглядається, і за предметом спору, і за суб`єктним складом, і за правовою природою правовідносин. Інші судові справи, які наводить Касаційний адміністративний суд в ухвалі від 21 листопада 2024 року, передаючи справу до Великої Палати в порядку частини п`ятої статті 346 КАС України, не є подібними, принаймні за предметом позову. Правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 тривалий час застосовують адміністративні суди у своїй судовій практиці, його, зокрема, підтримав Верховний Суд у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 520/1810/23, у якій констатував, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження. Велика Палата ВС доходить висновку, що за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання за умови попереднього використання досудового порядку становить один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження. Підсумовуючи вказане вище, Велика Палата ВС вважає, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень: 1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (ч.2 ст.122 КАС України); 2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (ч.4 ст.122 КАС України); 3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (п.56.19 ст.56 Кодексу №2755).
Відповідно до статті 45 Кодексу №2755 платник податків зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків – фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків – фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Для електронного резидента (е-резидента) податковою адресою визнається електронна адреса, зазначена у заяві про набуття статусу е-резидента.
Відповідно до пункту 66.1 статті 66 Кодексу №2755 підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема, інформація органів державної реєстрації, документально підтверджена інформація, що надається платниками податків.
Порядок зміни контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків, території територіальної громади або ДПІ обслуговування визначений розділом Х Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1562-11#Text). Відповідно до пункту 10.4 розділу Х Порядку № 1588 у зв`язку із зміною місцезнаходження / місця проживання платника податків, процедури, передбачені розділом Х Порядку № 1588, розпочинаються та проводяться контролюючими органами у разі надходження хоча б одного з таких документів: відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження платника податків; заяви за формою № 1-ОПП або за формою № 5-ОПП із відповідною позначкою, поданої платником податків до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання); заяви за формою № 1-ОПН, поданої згідно з підпунктом 2 пункту 5.3 розділу V Порядку № 1588 або пунктом 10.3 розділу Х Порядку № 1588. Платник податків, для якого законом установлені особливості його державної реєстрації та відомості щодо якого не містяться в ЄДР, зобов`язаний у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням заяву за формою № 1-ОПП або за формою № 1-ОПН (для відокремленого підрозділу іноземної юридичної компанії, організації), або за формою № 5-ОПП (пункт 10.3 розділу Х Порядку № 1588) (https://zp.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/942658.html).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до копії заяви від 23.05.2008 для фізичних осіб (підприємців та інших самозайнятих осіб) Позивач вказав адресу у м.Черкаси вул.Г.Дніпра 81 кв.444, що вказана і у довідці про взяття на облік за №19662 платника податків від 23.05.2008 №1952/29-039Ф, тому обгрунтовано доводить, що надісланий на адресу бульвар Шевченка 194 м.Черкаси індивідуальний акт не міг отримати.
Оскільки на формі 119 1800102003292/1802104934970 не проставлена відмітка 01 квітня щодо вручення «особисто» , то суд відхиляє необгрунтовані доводи відповідача, позаяк неналежне оформлення працівником пошти (за наявного підпису без розшифровки якої саме особи) документа з проставленням відмітки «вручено» без деталізації: особисто, за довіреністю, уповноваженому, відмова адресата від одержання, закінчення терміну зберігання, направильно зазначена або відсутня адреса, інші причини не підтверджує отримання кореспонденції.
Строк оскарження вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, проте у цій справі Позивач не оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-61096-17, але не погоджується з тим, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2025 направлена за належною адресою, тому суд вважає, що рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.12.2019 №0196405033, від 05.03.2020 №0031905033, від 31.01.2025 №0018712407 є протиправними і передчасними, що потрібно скасувати за неналежної процедури направлення вимоги 19.03.2025 №Ф-61096-17 (без У та з У - а.с.65 т.2) із вказаною в індивідуальних актах неправильною адресою бульвар Шевченка 194 м.Черкаси про сплату недоїмки у сумі 33743.19 грн (0601140686500/0690908731855), що не є податковою адресою Позивача, чим допустив протиправність, непослідовність, нелогічність під час інформування платника податків у процедурі направлення індивідуальних актів у межах адміністрування ЄСВ.
У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатом перевірених доводів, оцінених доказів, встановлених обставин, дослідження змісту передчасних/протиправних ППР про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.12.2019 №0196405033, від 05.03.2020 №0031905033, від 31.01.2025 №0018712407, направлених за неактуальною адресою і не отриманих Позивачем, за матеріалами справи суд не встановив доказів, що підтверджують направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2025 №Ф-61096-17 (погашення заборгованості) чи від 19.03.2025 №Ф-61096-17У (стягнення боргу у межах виконавчого провадження) із вказаною неправильною адресою бульвар Шевченка 194 м.Черкаси (а.с.65 т.2) за податковою адресою платника податків як самозайнятої особи, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2025 №Ф-61096-17У є протиправною, не може слугувати документом для примусового стягнення коштів у межаж виконавчого провадження та потребує скасування.
У задоволенні вимоги визнати протиправним та скасувати автоматичне нарахування Головним управлінням ДПС у Черкаській області єдиного соціального внеску у сумі 20603.02 грн належить відмовити як необгрунтованій, не підтвердженій розрахунком деструктивних відхилень, без обгрунтування змісту порушеного права, позаяк сторони не повідомляли про скасування вимоги від 08.11.2018 №Ф-61096-17 та/або про її відкликання, а допитаний у судовому засіданні свідок - головний державний інспектор Черкаського відділу податків і зборів з фізичних сіб у м.Черкасах та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб не пояснила одночасного нарахування санкцій і пені за різними рішеннями щодо періодів: з 20.04.2018 до 23.10.2019 у сумі 4000,33 грн (штрафна санкція 1128.77 грн, пеня 2871.56 грн), з 03.05.2018 до 17.12.2019 у сумі 6432,80 грн (штрафна санкція 1702.67 грн, пеня 4730.13 грн), з 20.10.2018 до 01.03.2020 у сумі 2698,04 грн (штрафна санкція 268.04, пеня 1874.12 грн) з огляду на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-61096-17 та часткове погашення Позивачем заборгованості.
Суд вважає, що позивач у цій частині щодо скасування автоматичного нарахування ЄСВ обрав неналежний спосіб захисту, позаяк (не розмежовує облік заборгованості, нарахування пені і санкцій) не йдеться про індивідуальний акт (п.2 ч.1 ст.5 КАС України), про бездіяльність (п.4 ч.1 ст.5 КАС України), про протиправні дії (п.3 ч.1 ст.5 КАС України) чи про ч.2 ст.5 КАС України і неможливо скасувати результат за алгоритмом програмного забезпечення, що вже здійснений на певну дату, проте можливо за належним обгрунтуванням спонукати виправити помилки шляхом вчинення певних дій.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Розподіл судових витрат буде здійснений в установленому порядку за результатом надання Позивачем до суду заяви із доказами на підтвердження фактичної сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.12.2019 №0196405033. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.03.2020 №0031905033.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.01.2025 №0018712407.
Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.03.2025 №Ф-61096-17У.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Розподіл судових витрат буде здійснений в установленому порядку за результатом надання ОСОБА_1 до суду доказів на підтвердження фактичної сплати судового збору.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення направити учасникам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик 235, м.Черкаси, 18002, ЄДРПОУ 44131663];
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538], Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області [вул. Андрія Саєнка 10, м.Фастів, Київська область, 08500/ вулиця Сім`ї Забарило 5/5А, офіс 8, м.Буча, Київська область, 08292, ЄДРПОУ 22933548].
Рішення суду складене 22.06.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА