ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28172/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року (суддя Дєєв Микола Владиславович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 № 057150013541 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 11.06.2025 із врахуванням до спеціального стажу позивача періоду роботи з 12.10.1992 по 31.12.1998 та з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 № 057150013541 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019 в частині, що стосується незарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 12.10.1992 по 31.12.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.10.1992 по 31.12.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 11.06.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 11.06.2025 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За наслідком розгляду вищезазначеної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 № 057150013541 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.
У рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що вік заявника 57 років 7 місяців 23 дні, страховий стаж особи становить 36 років 5 місяців 1 день, стаж роботи за спеціальністю на 11.10.2017 року становить 18 років 8 місяців 10 днів. За наданими документами до спеціального стажу не зараховано період роботи з 12.10.1992 по 31.12.1998 згідно довідки № 594/ВС від 30.12.2024, оскільки в довідці відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, простої підприємства, якщо вони були та не зазначені первинні документи, на підставі, яких видавалася довідка. Відсутні накази, що підтверджують створення комплексних бригад, відсутній акт перевірки зазначеної довідки. Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відсутній стаж роботи за спеціальністю 20 років. 
Вважаючи рішення відповідача протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 2-1 Перехідних положень Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Абзацами 1, 2 пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 в редакції Закону № 2148 встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24.12.2015 № 911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають робітники механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.
Разом з цим 04 червні 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16), яким визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статтю 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Конституційний Суд України зазначив, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист. З огляду на наведене, Конституційний Суд України визнав оспорювані положення пункту «а» статті 54, статтю 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII, такими, що суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.
Таким чином, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019 положення статті 55 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), застосуванню підлягає ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, а саме, в наступній редакції: право на пенсію за вислугою років мають: г) механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад навантажно-розвантажувальних роботах у портах чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
У цій справі відповідач відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідних 20 років спеціального стажу, не зарахувавши до спеціального стажу період роботи з 12.10.1992 по 31.12.1998 згідно з довідкою № 594/ВС від 30.12.2024, оскільки в довідці відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, простої підприємства, якщо вони були та не зазначені первинні документи, на підставі, яких видавалася довідка. Відсутні накази, що підтверджують створення комплексних бригад, відсутній акт перевірки зазначеної довідки.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки ДП «Маріупольський морський торговельний порт» № 594/ВС від 30.12.2024 ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП «Маріупольський морський торговельний порт» за період з 12.10.1992 по 13.12.2024. На підставі наказу № 25-к/вс від 22.05.2022 з працівником була призупинена дія трудового договору з 12.05.2022 до відновлення можливості надати і виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. В період з 16.11.1992 (наказ № 875/к від 16.11.1992) по 11.05.2022 (наказ № 25-к/вс від 22.05.2022) ОСОБА_1 виконував вантажно-розвантажувальні роботи за професією, посадою: докер-механізатор комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах, ланковий докер-механізатор комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах, механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах. Стаж роботи за даною професією надає право на пільгову пенсію за вислугою років, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 ст. 55 пункт «г». Довідка видана на підставі технології підприємства, штатного розпису, особової картки.
Суд апеляційної інстанції не вважає слушними зауваження відповідача щодо змісту довідки № 594/ВС від 30.12.2024, адже спірний період роботи повністю узгоджується з записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з якої вбачається, що позивач 12.10.1992 прийнятий на роботу в Маріупольський морський порт на посаду учня докер-механізатор, та 16.11.1992 переведений на посаду докер-механізатор.
Колегія суддів зауважує, що згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи, в свою чергу довідка ДП «Маріупольський морський торговельний порт» № 594/ВС від 30.12.2024 лише додатково підтверджує наявний трудовий стаж позивача.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують. 
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року в адміністративній справі № 160/28172/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 30 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 30 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова