Справа № 2/714/279/26
ЄУН 717/430/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р.      м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Костишин Н.Я. 
секретар судового засідання Ротар М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що 21.09.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3996291 про надання споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Зазначав, що позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день.
Крім того, вказував, що відповідачкою були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів, та на її картковий рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000 грн. за реквізитами платіжної картки.
Також, вказував на те, що 24.05.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», укладено Договір факторингу №24/05/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .
При цьому, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало грошові кошти, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 24.05.2024 р. утворилась заборгованість у розмірі 17 760 грн., з яких: 3 000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 160 грн. - прострочена заборгованість за процентами. За період з 25.05.2024 р. по 15.09.2024 р. ще утворилась заборгованість у розмірі 6 840 грн. - прострочена заборгованість за процентами, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «Фінтраст капітал».
На підставі вищевикладеного, посилаючись на умови договору, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. у розмірі 21 000 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та розглянути справу у відсутності їхнього представника, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3996291 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн., строком на 360 днів: з 21.09.2023 р. по 15.09.2024 р. 
За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Зазначений кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 .
Відповідно до п.1.1, п.1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Так, відповідно до п.2.1. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами кредитної картки № НОМЕР_1 або іншої кредитної картки клієнта.
Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини.
Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 3 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Пунктом першим ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З матеріалів справи вбачається, що право вимоги за вказаним вище договором було переуступлено первісним кредитором позивачу відповідно до договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 р.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до витягу Реєстру боржників до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки.
З моменту відступлення права вимоги відповідачка вказану заборгованість не погасила, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.
На підтвердження наявності зазначеного боргу позивачем долучено до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. згідно якого станом на 24.05.2024 р. утворилась заборгованість у розмірі 17 760 грн., з яких: 3 000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 160 грн. - прострочена заборгованість за процентами, За період з 25.05.2024 р. по 15.09.2024 р. заборгованість у розмірі 6 840 грн. - прострочена заборгованість за процентами.
Відповідно до ст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Із розрахунків заборгованості за договором кредиту вбачається що ОСОБА_1 отримавши 21.09.2023 р. кредитні кошти в сумі 3 000 грн. їх не повертала, як і не повертала нараховані відсотки, окрім як у період з 21.09.2023 р. по 24.05.2024 р. – 3 600 грн., які спрямовані на оплату процентів за користування грошовими коштами, що в кінцевому результаті призвело до виникнення заборгованості в сумі 14 160 грн., з яких: 3 000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18 000 (11 160 + 6 840) грн. - прострочена заборгованість за процентами.
Будь-яких штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору кредиту відповідачці не нараховувалось і в суму позову не включалось.
Розглядаючи доводи сторін щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другоюстатті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Факт одержання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №1910-3105 від 31.05.2024 р., відповідно до яких на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 21.09.2023 р. о 11:16:16 грошові кошти в сумі 3000 грн. маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 287269864.
Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання.
Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість.
Положеннями статей 1046, 1049 ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК Українипро виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Отже, за умовами укладеного сторонами договору №3996291 від 21.09.2023 р. ТОВ «Лінеура Україна», як фінансова установа, надало ОСОБА_1 грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі (п.1.2 договору).
В укладеному між сторонами кредитному договорі сторони узгодили розмір процентної ставки 0,01% знижена ставка, якщо клієнт з 21.10.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідкують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, стандартна процентна ставка 2 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3. договору.
Згідно з п.1.3 кредитного договору строк кредитування 360 днів.
Умовами договору не передбачено можливості пролонгації його дії.
Із поданої до суду позовної заяви вбачається, що проценти за договором було нараховано за період з 22.09.2023 р. по 15.09.2024 р.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 р., статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що кредитний договір №3996291 від 21.09.2023 р. продовжував діяти і після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом із цим, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 р. та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 р. до 21 квітня 2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 р. до 19 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
А тому розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.09.2023 р. у частині нарахування процентів за користування кредитом повинен бути здійснений наступним чином:
за період з 22.09.2023 р. по 21.04.2024 р. (223 днів) 3 000 х 2 % х 223 = 13 380 грн.;
за період з 22.04.2024 р. по 19.08.2024 р. (120 днів) 3 000 х 1,5 % х 120 = 5 400 грн.;
за період з 20.08.2024 р. по 15.09.2024 р. (дата закінчення дії договору) (27 дні) 3 000 х 1 % х 27 = 810 грн.
А всього розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. у частині нарахування процентів за користування кредитом становить 19 590 грн. (13 380+5 400+810).
Також враховуючи, що відповідачкою було сплачено відсотки в розмірі 3 600 грн. то їх слід мінусувати (19 590–3 600), тому сума заборгованості по процентам складає 15 990 грн.
З урахуванням вищевикладеного, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. складає 18 990 грн., з яких: 3 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15 990 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги «ФК «Фінтраст Капітал» задоволенню частково на 90,43%, витрати на правничу допомогу в розмірі 9 043 грн. та судовий збір у розмірі 2 407,61 грн. підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь «ФК «Фінтраст Капітал».
Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, –
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822), яке розташоване за адресою: 03045, м.Київ, вул.Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, заборгованість за кредитним договором №3996291 від 21.09.2023 р. у розмірі 18 990 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2 407,61 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 043 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя