Справа № 522/4360/25-Е
Провадження №2/522/2685/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 липня 2026 року    м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Гільтай А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Сенс-Банк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.08.2023 між банком та відповідачем укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500784513, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500784513, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, із наступними основними умовами: тип кредиту – «Кредит готівкою»; сума кредиту – 160 319,18 грн, процентна ставка – 0, 01 % річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 120 місяців; дата повернення кредиту – 05.08.2033. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 500784513 від 05.08.2023 становить 168 936,13 грн, з яких: за кредитом: 159 296,79 грн, по відсотках: 20,20 грн, по комісії: 9 619,14 грн. Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, проте відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500784513 від 05.08.2023 у загальному розмірі 168 936,13 грн, а також вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 861,48 грн. 
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52).
Отже, оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 02.07.2026.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке.
05.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс-Банк» з метою отримання банківських послуг.
Відповідно до оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500784513 від 05.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс-Банк» з пропозицією укласти угоду з такими умовами: тип кредиту - «кредит готівкою»; сума кредиту: 160 319,18 грн; процентна ставка, % річних: 0,01%, тип ставки - фіксована, процентна ставка не може бути змінена Банком в односторонньому порядку і може бути змінена лише шляхом укладення додаткового договору до Угоди; комісія за обслуговування (управління) Кредиту щомісячно: за період з 1 по 12 місяць користування кредитом - 0.00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ; за період з 13 по 120 місяць користування кредитом - 2.00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті. Строк кредиту - 120 міс. Дата повернення кредиту: 05.08.2033. Для повернення заборгованості за Угодою запропоновано використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку. 
За пунктом 3 Оферти, кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 501391023 від 2021-11-15 року. Розмір – 160 319,18 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «СЕНС БАНК», ЄДРПОУ 23494714. 
Згідно з Акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500784513, АТ «Сенс Банк» повністю прийняло умови, запропоновані позичальником, та зазначено, що угода направлена позичальнику у спосіб, обраний в Оферті на укладення цієї угоди.
Додатком до Договору є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної вартості процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг (персональний кредит PL Sense_RSDS180_12_120_50000-500000).
З виписки по особовим рахункам за період з 05.08.2023 по 12.11.2024 слідує, що на рахунок відповідача НОМЕР_2 , який зазначений в оферті як рахунок для отримання кредитних коштів, 05.08.2023 надійшли кошти у розмірі 160 319,18 грн.
Отже, АТ «Сенс-Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором № 500784513 від 05.08.2023 та надало позичальнику грошові кошти у сумі 160 319,18 грн.
Відповідно до розрахунку позивача за кредитним договором заборгованість відповідача складає 168 936,13 грн, з яких: 159 296,79 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20,20 грн - заборгованість за відсотками, 9 619,14 грн – комісія.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).
Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Як слідує з матеріалів справи, надання відповідачу кредитних коштів підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 05.08.2023 по 12.11.2024, з якої вбачається зарахування на рахунок відповідача, зазначений в оферті, суми коштів, що відповідає сумі позики, зазначеній у кредитному договорі.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому відповідачем кредитні кошти позивачу на умовах, визначених договором, не повернуто, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 159 296,79 грн, та заборгованість за відсотками у розмірі 20,20 грн, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс-Банк».
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 9 619,14 грн, суд зазначає таке.
10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 461/2857/20.
Суд зазначає, що позивачем не надано доказів надання інформації частіше ніж один раз на місяць, тобто фактично не доведено обґрунтованості нарахування комісії, відтак підстави для стягнення суми заборгованості за комісією за кредитним договором в розмірі 9 619,14 грн відсутні.
На підставі наведеного, позов підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в загальному розмірі 159 316,99 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 159 296,79 грн та заборгованості за процентами у розмірі 20,20 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 284,47 грн.
Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 861,48 грн, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму пропорційності. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження здійснення витрат, пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 між АТ «Сенс-Банк» (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (Виконавець), в особі керуючого партнера Лойфера Антона Едуардовича.
Згідно з пунктом 1.1 договору, відповідно до умов договору, замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.
Відповідно до п. 3.1 за надання Послуг, Замовник сплачує на користь Виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375,00 грн; за отримання рішення суду – 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь Замовника – 7,85%.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких би суд міг встановити, що саме Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» була надана професійна правнича допомога у конкретній справі щодо боржника ОСОБА_1 .
Позовна заява підписана та подана до суду адвокатом Михайловою Юлією Вікторівною на підставі долученої до позову копії довіреності від 03.02.2025, проте до позовної заяви не долучено жодних доказів того, що адвокат Михайлова Ю. В., якій АТ «Сенс Банк» видав довіреність на право представляти його інтереси в судах, здійснює свою діяльність від імені Адвокатського об`єднання «СмартЛекс», з яким позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 1006 від 28.01.2025. 
Відтак позивачем не доведено підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500784513 від 05.08.2023 у розмірі 159 316 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч триста шістнадцять) грн 99 коп., яка складається з: 159 296,79 грн - заборгованості за тілом кредиту, та 20,20 грн - заборгованості за відсотками.
У решті позову – відмовити.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2 284 (дві тисячі двісті вісімдесят чотири) грн 47 коп. судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс-Банк», ЄДРПОУ: 23494714, адреса: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА

02.07.26