справа № 362/5973/25
провадження № 2/362/1019/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року 

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження в місті Василькові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Суд установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» звернулось до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 130,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, відповідач посилається на відсутність у матеріалах справи первинних документів, які підтверджують видачу кредитних коштів. Так, на думку відповідача, надана позивачем довідка про перерахунок коштів не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як і розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим.
Від позивача надійшли пояснення по справі, з яких вбачається, що надані ним бухгалтерські документи та інформаційна довідка ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» повністю відповідають вимогам законодавства України, зокрема Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Закону «Про платіжні послуги», містять усі необхідні реквізити для ідентифікації учасників господарської операції та підтвердження переказу коштів на картку відповідача, а відтак достовірно підтверджують факт надання та отримання кредитних коштів.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з такого. 
З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - Кредитодавець, Товариство) та відповідачем (надалі - Позичальник, Боржник, Клієнт) укладено Договір №8282583 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus" (за вибором Споживача). Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного за стосунку "CreditPlus". При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ Мобільного застосунку "CreditPlus".
Згідно з п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 27 000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п.п.1.3., 1.4. Договору).
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п.2.1. Договору).
Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 27 000,00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку номер, котрої надано позичальником та міститься в реквізитах кредитного договору, що підтверджується листом фінансової компанії про перерахування грошових коштів від 19 травня 2025 року №7/10694.
У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором заборгованість відповідача становить 59 130,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 27 000,00 грн. та заборгованості по відсотках – 32 130,00 грн.
Отже, спірні правовідносини стосуються повернення фізичною особою кредиту, отриманого у фінансовій установі, який складається із тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Договору №8282583 про надання споживчого кредиту від 13 вересня 2024 року, Додатку №1 до вказаного договору та паспорт споживчого кредиту, в яких зазначено, що вони були підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, вказані документи були сформовані самим позивачем, а тому не можуть вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації відповідача при укладенні договору.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Зазначення у тексті договору особистих даних відповідача не підтверджує підписання ним кредитного договору в електронній формі.
Суд також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за Договором №8282583 про надання споживчого кредиту від 13 вересня 2024 року.
До позовної заяви надано лист ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 19 травня 2025 року №7/10694 про успішність проведення фінансових операцій згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08 липня 2020 року.
Водночас вказаний лист не може вважатися належним доказом надання відповідачу кредиту на підставі вказаного договору, оскільки не є документом, який підтверджує здійснення платіжної операції. Зокрема, такий лист не містить повних даних щодо рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів.
В матеріалах справи також відсутні докази, що рахунок, на який згідно договору мало здійснюватися перерахування коштів, належить саме відповідачу.
Отже, позивачем не надано суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача на підставі Договору №8282583 про надання споживчого кредиту від 13 вересня 2024 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
Суд також звертає увагу на те, що будучи обізнаним із доводами відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б могли достовірно підтвердити вказані обставини.
За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Оскільки вимоги позивача щодо стягнення заборгованості задоволенню не підлягають, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
відмовити у задоволенні позову.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. 
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 90-А, ідентифікаційний код 41078230);
відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Дата складення повного судового рішення: 10 червня 2026 року.

Суддя          О.В. Попович