Справа № 946/519/26 
Провадження № 2/946/2426/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги мотивують тим, що письмовими відповідями приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. № № 55/02-14, 56/02-14 від 28.02.2011 року, їм було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на земельну ділянки (Державний акт на право власності на земельну ділянку) для створення об`єкту нерухомого майна.
Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача, Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
На підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою під будівництво індивідуального житлового будинку від 22.01.1971, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К та зареєстрованого за № 1-347, ОСОБА_3 була відведена земельна ділянка для індивідуального будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 500 кв.м.
Згідно листа КП «Ізмаїльське МБТІ» № 156 від 23.04.2026, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 є ОСОБА_3 на підставі договору забудови, реєстр № 1-347 від 22.01.1971, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., право власності не зареєстровано.
Згідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з госопдарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 вищевказаний житловий будинок побудований у 1971 році, а надвірні споруди та господарські будівлі - у період 1971-1990 роки. 
Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі».
Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. 
Враховуючи, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований у 1971 році, є завершеним будівництвом, а отже не підлягає до здачі в експлуатацію.
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
03.12.1996 ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, та зареєстрований реєстрі за № 2-7137, згідно умов якого, усе своє майно, яке на день смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, він заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному. 
Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24404700 від 05.08.2010, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., заповіт від 03.12.1996, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 та зареєстрований за № 2-7137 є чинним. 
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Осіб, яка мають право на обов`язкову частку у спадщині не залежно від змісту заповіту, немає.
Встановлено, що згідно відомостей будинкової книги будинку АДРЕСА_1 , на день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, а спільно з ним були зареєстровані та проживали позивачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і таким чином прийняли спадщину. 
Письмовими відповідями приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. № № 55/02-14, 56/02-14 від 28.02.2011 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на земельну ділянки (Державний акт на право власності на земельну ділянку) для створення об`єкту нерухомого майна.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, буд. 62, код ЄДРПОУ: 26569223) про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) право власності у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) право власності у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 30.04.2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар