справа № 619/2573/26
провадження № 2/619/1699/26

Рішення
Іменем України
12 червня 2026 року,  
м. Дергачі,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 619/2573/26, 
ім`я (найменування) сторін:
позивачка:  ОСОБА_1 , 
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вимоги позивачки: про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, 
представниця позивачки: Мироненко С.М.

Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 16.04.2026 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за тією ж адресою площею 0.1410 га кадастровий номер: 6322080501:00:002:0912 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обґрунтуванням позову зазначено, що її батьку ОСОБА_4 , який перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у цілому належить зазначений житловий будинок. Її мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 09 квітня 2026 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. 
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Відповідно до ухвали судді від 20.04.2026 позов залишено без руху та 04.05.2026 представницею позивачки недоліки усунуто. 
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 05.05.2026 судом сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 2696408 щодо місця проживання (перебування) відповідачки.
Ухвалою суду від 06.05.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.05.2026. 
Згідно ухвали суду від 26.05.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 12.06.2026.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Безруківської сільської ради 18.04.1989.
Відповідно до рішення № 347 Безруківської сільської ради від 09.12.1997 ОСОБА_4 передано безкоштовно в приватну власність і постійне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 .
Присадибна земельна ділянка - надана громадянинові для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Обмежована земельна ділянка (яка забезпечена виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, сад, город тощо. За правовим статусом належить до земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до чинного законодавства надається безплатно у приватну власність. Розміри земельної ділянки котра може бути передана безплатно у приватну власність визначаються відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України.
Із довідки, виданої Безруківським старостинським округом Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області 02.04.2026 вбачається, що згідно рішення виконкому Безруківської сільської ради №347 від 09.12.1997 була передана земельна ділянка площею 0,15 га гр. ОСОБА_4 , який мешкав по АДРЕСА_2 , але фактично це АДРЕСА_3 є однією і тією ж адресою.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть. 
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Ураховуючи, що заповіт від імені ОСОБА_4 відсутній, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 08.05.2026 за №85177474, то має місце спадкування за законом. 
У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його діти – сторони по справі, дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть. Їх родинні відносини підтверджено свідоцтвами про народження, одруження, про зміну імені. 
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За відомостями Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області після смерті  ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 приватним нотаріусом Копил В.В. була заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_1 . 
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Як роз`яснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Копил В.В. від 09.04.2026 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. 
Позивачка ОСОБА_1 спадщину після смерті батька прийняла, оскільки постійно проживала та зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою у спадковому будинку, про що свідчить Витяг з реєстру територіальної громади. Інші спадкоємці спадщину не прийняли і на неї не претендують, про що надали відповідні заяви. 
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер Витягу HB-6800301582026 від 27.04.2026) земельна ділянка площею 0.1410 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) має кадастровий номер: 6322080501:00:002:0912.
Відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області 27.04.2026 здійснено державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 03.02.2026, виконаного ТОВ «Проєктувальник».
Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Частиною 16 ст. 120 ЗК України передбачено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, зробила висновок, що за відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали під час укладення правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
Під час застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід керуватися тим, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
У відповідності до вимог статті 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №921/158/18).
Зважаючи на те, що ОСОБА_4  мав у постійному користуванні земельну ділянку за цією ж адресою, яка була виділена йому як присадибна, але не здійснив державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, який позивачка у встановленому порядку прийняла як спадщину після смерті батька, отже, наявні підстави для задоволення позову. 
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.1410 га кадастровий номер: 6322080501:00:002:0912 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивачка:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідачі:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко