ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 м.Дніпро Справа № 908/2200/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
з участю секретаря судового засідання: Кишканя М.А.
представника відповідача (апелянта): Неудачіна Р.В. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 (головуючий в першій інстанції Горохов І.С., повний текст складений та підписаний 06.02.2026) 
у справі за позовом Державної установи «ВІЛЬНЯНСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 20)» 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ»
про стягнення коштів, визнання недійсними додаткових угод, 

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції 
У липні 2025 року Державна установа «ВІЛЬНЯНСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 20)» (надалі - ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)») звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» (надалі - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання») про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 29.08.2021, № 5 від 29.09.2021, № 7 від 25.10.2021, № 8 від 26.10.2021 та № 9 від 18.11.2021 до договору № 60_462К-1/01-21 від 28.01.2021 постачання електричної енергії споживачу, укладеного між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», а також стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно одержаних коштів в сумі 111121,02 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що додаткові угоди №№ 4, 5, 7, 8, 9 до договору про постачання електричної енергії суперечать п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки ними ціну за одиницю товару, зокрема, електроенергію, було збільшено загалом на 42,04 % від початкової ціни, тоді як закон дозволяє збільшення не більше ніж на 10 % сукупно, а не щоразу, та лише за наявності належного документального підтвердження коливання цін на ринку, якого відповідач не надав. Позивач звертає увагу, що внаслідок недійсності цих угод підстава для оплати за підвищеними цінами відпала, тому надмірно сплачені кошти в сумі 111121,02 грн підлягають поверненню як безпідставно набуте майно на підставі ст.ст.216, 1212 ЦК України. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 позов задоволено повністю, визнано недійсними додаткові угоди до договору № 60_462/К-1/01-21 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», а саме: № 4 від 29.08.2021, № 5 від 29.09.2021; № 7 від 25.10.2021; № 8 від 26.10.2021; № 9 від 18.11.2021; стягнуто з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на користь ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» надмірно сплачені за електроенергію грошові кошти у розмірі 111121,02 грн та судовий збір у розмірі 4844,80 грн. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваними додатковими угодами ціну електричної енергії було збільшено загалом на 70,40 % від початкової ціни, що перевищує дозволений п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» граничний ліміт у 10 %, який застосовується сукупно, а не щоразу. Крім того, надані відповідачем експертні висновки Запорізької ТПП не підтверджують належним чином коливання цін на ринку, оскільки не містять аналізу динаміки цін у порівнянні з попередніми періодами. Враховуючи недійсність цих угод, суд на підставі ст.ст.216, 1212 ЦК України стягнув надмірно сплачені кошти як безпідставно набуті, оскільки підстава для оплати за підвищеними цінами була відсутня.
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг 
Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач у справі - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимогу про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не дав належної оцінки доводам відповідача. Апелянт зазначає, що Закон України «Про публічні закупівлі», а саме: п.2 ч.5 ст.41, дозволяє неодноразове збільшення ціни за одиницю товару до 10 % щоразу пропорційно зростанню ринкових цін, а загальний ліміт у 10 % стосується лише до зміни ціни без збільшення суми договору, тоді як тут сума договору не збільшувалася, а навпаки, зменшувалася за рахунок пропорційного зменшення обсягів. Також апелянт наголошує, що експертні висновки ТТП належним чином підтверджують коливання цін, додаткові угоди укладені за згодою сторін, а застосування реституції за ст.ст.216, 1212 ЦК України є неможливим через специфіку електроенергії як товару, що спожитий та не може бути повернутий у натурі. Крім того, на переконання апелянта, позивач не довів наявності вини відповідача у безпідставному одержанні коштів.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у даній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Позивач наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, зокрема, факт укладення спірних додаткових угод, якими ціну електричної енергії було збільшено на 42,04 % від початкової ціни, що порушує п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % від ціни, встановленої у договорі закупівлі. Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/19/24, яка є обов`язковою до застосування, та зазначає, що доводи апелянта про можливість неодноразового збільшення ціни до 10 % щоразу є помилковими, оскільки сукупне значення збільшення ціни не може перевищувати 10 %. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином шляхом доставлення до його електронного кабінету ухвали суду від 30.03.2026. Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду. 
4. Процедура апеляційного провадження 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» 10-денний строк з дня її вручення для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків. 
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» 06.03.2026 подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, якою з урахуванням доданих до неї документів, усунуті в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Запоріжжлелектропостачання» на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2200/25 за позовом ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про стягнення коштів, визнання недійсними додаткових угод; призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, а також витребувано матеріали вказаної справи з Господарського суду Запорізької області. 
16.03.2026 матеріали справи № 908/2200/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 призначено апеляційну скаргу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 до розгляду в судовому засіданні на 05.05.2026 о 15:00 год. 
30.03.2026 від ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
01.05.2026 від представника ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» надійшла заява про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 04.05.2026 задоволена. 
В судовому засіданні 05.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини 
21.01.2021 ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» оголошено процедуру закупівлі: «Послуги з постачання електричної енергії (2-й клас), Класифікація за ДК 021:2015: 09300000-2 - Електрична, теплова, сонячна та атомна енергія. Місце поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг: 70002, Україна, Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Каштанова, 1. Кінцевий строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: 31.12.2021. Ціна за одиницю (не обов`язково): 3,33 гривня». Ідентифікатор закупівлі UА-2021-01-21-006781-b. ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» застосовано переговорну процедуру (скорочену) у зв`язку з двічі відміненою процедурою відкритих торгів через відсутність достатньої кількості тендерних пропозицій, на підставі п.1 ч.2 ст.40 Закону України «Про публічні закупівлі». 
За результатами переговорної процедури, оформленої Протоколом № 3 від 21.01.2021, уповноваженою особою погоджено прогнозовану ціну договорів, у тому числі ціну електричної енергії 2 класу за 1 кВт.год, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, у розмірі 3,33 грн з ПДВ, запропоновану учасником ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». 28.01.2021 між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (постачальник) та ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» (споживач) укладено договір № 60_462/К-1/01-21 від 28.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу (договір поставки), який є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу, відповідно до п.2.1 якого постачальник продає електричну енергію в кількості 603997 кВт. год, найменування предмету закупівлі згідно Код ДК 021-2015 (СРУ): 09300000-2 - Електрична, теплова, сонячна та атомна енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Пунктом 5.1 договору сторони узгодили, що загальна вартість цього договору становить 72011310,01 грн, у тому числі ПДВ 335218,34 грн. Загальна сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін залежно від реального фінансування. 
Додаток № 2 до договору «Комерційна пропозиція «Індивідуальна» визначає узгоджену між сторонами ціни електричної енергії за 1 кВт.год електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, що становить 3,33 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 2,775 грн; ПДВ до ціни електричної енергії - 0,555 грн, а також інші складові ціни товару.
Сторони узгодили, що зміна ціни, відповідно п.2 цієї комерційної пропозиції, пов`язана зі зміною регульованих цін на послуги, формування яких не залежить від постачальника, застосовується з моменту введення їх в дію відповідним нормативним актом та не потребує повідомлення споживача не пізніше ніж за 20 днів до її застосування, а також, що ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватись у випадках, передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Згідно з п.5.5 договору поставки, ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватись у випадках, передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», що оформлюється додатковою угодою. До зміни ціни за одиницю товару постачальник зобов`язаний постачати електричну енергію за ціню, яка зазначена у договорі у чинній його редакції. 
28.01.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою зменшено загальну суму договору до 1952508,87 грн, у т.ч. ПДВ, у зв`язку зі зменшенням очікуваного обсягу постачання електричної енергії. 
25.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 від 25.02.2021, відповідно до якої збільшено вартість ціни електричної енергії до 3,52 грн за 1 кВт.год, в результаті чого ціна закупівлі зросла на 5,79 %. Постачальник в листі № 188 від 23.02.2021 обґрунтував різке збільшення ціни, подавши експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати від 16.02.2021 № ОИ-7224, в якому зазначено про зростання середньозваженої ціни купівлі- продажу електричної енергії на ЗНД по ОБЕС України. 
20.04.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 від 20.04.2021 про зміну загальної суми договору до 1724508,87 грн, у т.ч. ПДВ, у зв`язку зі зменшенням очікуваного обсягу постачання електричної енергії. 
29.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 4 від 29.08.2021, якою змінено (збільшено) ціну за 1 кВт.год до 3,72 грн, тобто початкова ціна виросла на 11,7 %. Підвищення ціни було обґрунтовано експертним висновком Запорізької Торгово-промислової палати від 12.08.2021 № ОИ-28 про різке зростання ціни купівлі-продажу електричної енергії у серпні 2021 року (лист ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» № 1505 від 19.08.2024). 
29.09.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 5 від 29.09.2021 про зміну ціни за 1 кВт.год до 3,92 грн, що становило вже 17,7 % від узгодженої ціни тендерної пропозиції. Листом від 23.09.2021 Постачальник надав експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати від 15.09.2021 № ОМ-178/1 в обґрунтування зростання вартості ціни електричної енергії. 
12.10.2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 6 про зменшення обсягу поставки та відповідно суми договору до 1676747,59 грн, у т.ч. ПДВ. 
25.10.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 7, якою збільшено вартість ціни за 1 кВт.год до 4,16 грн, що свідчить про зростання ціни на 25,05 % від ціни закупівлі. У підтвердження підстав для підвищення ціни електричної енергії постачальником разом з листом № 4629 від 22.10.2021 надано експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати від 19.10.2021 № ОИ - 356 про зростання середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ЗНД по ОЕС України. 
26.10.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 8 від 26.10.2021 про постачання електричної енергії за ціною 4,429 грн за 1 кВт.год, у цьому випадку перевищення початкової ціни за одиницю становило 33,0 %. Постачальником надано експертний висновок Запорізької Торгово- промислової палати від 22.10.2021 № ОИ-368 (лист № 4637 від 26.10.2021). 
18.11.2021 сторони уклали додаткову угоду № 9 від 18.11.2021, за умовами якої ціна склала 4,73 грн, що перевищує тендерну ціну на 42,04 % (лист постачальника № 4698 від 18.11.2021, експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати від 17.11.2021 № ОИ-540). 
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» виставлялись рахунки на оплату спожитого обсягу електричної енергії, зокрема: за лютий 2021 року на суму 359996,21 грн; за березень 2021 року на суму 347964,456 грн; за квітень 2021 року на суму 158814,20 грн; за травень 2021 року на суму 213357,20 грн; за червень 2021 року на суму 150831,05 грн; за липень 2021 року на суму 40205,46 грн; за серпень 2021 року на суму 431040,84 грн; за вересень 2021 року на суму 58043,44 грн; за жовтень 2021 року на суму 129904.24 грн; за листопад 2021 року на суму 296544,89 грн. Також сторонами підписані акти приймання-передачі за період січня - листопада 2021 року. 
Спожитий обсяг електричної енергії було оплачено на підставі платіжних доручень: № 13 від 18.02.2021 на суму 336995,16 грн; № 1 від 18.02.2021 на суму 11400,00 грн; № 25 від 17.03.2021 на суму 327819,48 грн; № 37 від 20.04.2021 на суму 322960,00 грн; № 5 від 20.04.2021 на суму 20500,00 грн; № 86 від 14.06.2021 на суму 165857,20 грн; № 7 від 14.06.2021 на суму 47500,00 гри; № 113 від 14.07.2021 на суму 139331,05 грн; № 12 від 14.07.2021 на суму 11500,00 грн; № 151 від 27.08.2021 на суму 40205,46 грн; № 168 від 20.09.2021 на суму 20174,91 грн; від 22.09.2021 на суму 17000,00 грн; № 41 від 20.09.2021 на суму 5965,93 грн; № 215 від 17.11.2021 на суму 29706,60 грн; від 17.11.2021 на суму 14000,00 грн; № 262 від 22.12.2021 на суму 885755,20 грн. 
Відповідно до ст.ст.11, 509 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань). 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). 
Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Преамбулою Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. 
Згідно з ч.5 ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі», замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника. 
Як зазначено у ч.1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. 
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (ч.4 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»). 
Пунктом 2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції на час укладення договору) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. 
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Частиною 3 ст.215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
За ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції 
Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Предметом апеляційного оскарження є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсними додаткових угод, якими збільшено ціну товару, а також наявності підстав для стягнення безпідставно сплачених коштів. Апелянт вважає, що Закон України «Про публічні закупівлі», а саме п.2 ч.5 ст.41, дозволяє неодноразове збільшення ціни за одиницю товару до 10 % щоразу пропорційно зростанню ринкових цін, а загальний ліміт у 10 % стосується лише зміни ціни без збільшення суми договору, тоді як у даному випадку сума договору не збільшувалась, а навпаки зменшувалась за рахунок пропорційного зменшення обсягів. Також апелянт наголошує, що експертні висновки ТПП належним чином підтверджують коливання цін, додаткові угоди укладені за згодою сторін, а застосування реституції за ст.ст.216, 1212 ЦК України є неможливим через специфіку електроенергії як товару, що спожитий та не може бути повернутий у натурі. Крім того, на переконання апелянта, позивач не довів наявності вини відповідача у безпідставному одержанні коштів. 
Позивач наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, зокрема, факт укладення спірних додаткових угод, якими ціну електричної енергії було збільшено на 42,04 % від початкової ціни, що є порушенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % від ціни, встановленої у договорі закупівлі. Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/19/24, яка є обов`язковою до застосування, та зазначає, що доводи апелянта про можливість неодноразового збільшення ціни до 10 % щоразу є помилковими, оскільки сукупне значення збільшення ціни не може перевищувати 10 %. 
Пунктом 2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції на час укладення договору) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. 
Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися. 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постановах від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22. 
Апеляційний господарський суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 дійшла висновку, що положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлює заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. 
Велика Палата Верховного Суду за результатами перегляду справи № 920/19/24 не знайшла підстав для відступу від висновку про застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22. Велика Палата Верховного суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, зокрема, зазначила, що зміни та доповнення до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», внесені Законом № 1530-ІХ, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару, і ці зміни не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, у тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару. 
Таким чином, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст.632 ЦК України та п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі", водночас загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка визначена сторонами при укладенні договору за результатами публічної закупівлі. 
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України). 
Зі змісту встановлених обставин вбачається, що укладення додаткових угод № 4 від 29.08.2021, № 5 від 29.09.2021, № 7 від 25.10.2021, № 8 від 26.10.2021 та № 9 від 18.11.2021 до договору № 60_462К-1/01-21 від 28.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу протягом вересня-листопада 2021 року, якими поступово збільшувалась ціна електроенергії, призвело до збільшення ціни на електричну енергію сукупно на понад 42 % від визначеної сторонами 28.01.2021 у договорі. 
Апеляційний господарський суд зазначає, що каскадне збільшення ціни електроенергії, визначеної у договорі про постачання електричної енергії від 28.01.2021, укладеному відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», призвело до зростання ціни договору на понад 10 %, що повністю нівелює результати проведеної закупівлі. 
Доводи апелянта стосовно того, що підвищення спірними правочинами ціни предмету постачання за договором не перевищило встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» 10 % обмеження, апеляційний господарський суд відхиляє, оскільки відсоткове співвідношення зміни ціни скаржник здійснив шляхом порівняння нової ціни за кожною додатковою угодою із ціною, визначеною у попередній додатковій угоді, водночас Закон встановлює заборону перевищення 10 % від тієї ціни товару, яка визначена сторонами при укладенні договору. 
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання спірних додаткових угод недійсними. 
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі усе, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» в результаті збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод № 4 від 29.08.2021, № 5 від 29.09.2021, № 7 від 25.10.2021, № 8 від 26.10.2021 та № 9 від 18.11.2021 до договору № 60_462К-1/01-21 від 28.01.2021 надмірно сплатила за поставлену електричну енергію за грошові кошти у сумі 111121,02 грн, при цьому наведений у розрахунку позивача загальний розмір безпідставного збільшення є логічно та арифметично правильним. 
Посилання відповідача на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було доведено вини ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» у збільшенні ціни електричної енергії, не спростовує вищезазначених висновків Господарського суду Запорізької області про наявність підстав для стягнення переплачених коштів, оскільки відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З цих же підстав апеляційний суд констатує, що та обставина, що надані відповідачем експертні висновки торгово-промислової палати належним чином підтверджують коливання цін на ринку електроенергії у конкретні проміжки часу, не впливає на висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення переплачених коштів. 
Суд відхиляє також доводи апелянта про неможливість застосування реституції за ст.ст.216, 1212 ЦК України через специфіку електроенергії як товару, що вже спожитий та не може бути повернутий у натурі, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. 
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою виникнення у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. 
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. 
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 910/17567/19.
Як встановлено місцевим господарським судом у даній справі, підставою для перерахування позивачем на користь ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» грошових коштів у загальному розмірі 111121,02 грн, стало необґрунтоване, тобто без дотримання встановленого законом обмеження, врегулювання ціни електричної енергії за договором № 60_462/К-1/01-21 від 28.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу (договір поставки), у додаткових угодах до нього, та безпідставне у зв`язку з цим нарахування плати за поставлену електроенергію за період січня - листопада 2021 року у загальному розмірі 111121,02 грн. 
Відтак, нарахування таких коштів у вищезазначеному розмірі фактично відбулося поза межами умов, передбачених укладеним договором (з урахуванням законодавчих обмежень). Наведене свідчить, що місцевим господарським судом правильно кваліфіковано спірні правовідносини за статтею 1212 ЦК України.
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
За змістом ст.236 ГІІК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та поданим доказам, правильно визначив зміст правовідносин сторін та умови укладеного між ними договору про постачання електричної енергії споживачу, визначив, що укладеними додатковими угодами перевищено граничну межу збільшення ціни, відповідно, дійшов правильного висновку про визнання цих додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів. Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставою для скасування постановленого ним рішення щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів в порядку кондикції. 
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст.269 ГІК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін. 
8. Розподіл судових витрат 
Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства З обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2200/25 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2200/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України. 
Повна постанова складена 22.05.2026. 

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді О.І.Кучеренко

Т.В.Стефанів