ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	Справа № 520/15878/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури Сузия Олександра Анатолійовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.12.25 по справі № 520/15878/25
за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азад огли , в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області , Харківської обласної військової адміністрації 
до  Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради , Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція"   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омаров Аміл Азад огли в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, Харківської обласної військової адміністрації звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція", в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості);
- зобов`язати Спеціалізоване комунальне підприємство "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція" відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт із винесення меж регіонального ландшафтного парку "Сокольники - Помірки", загальною площею 1104,60 га (місто Харків, Шевченківський район), та закріплення їх в натурі (на місцевості).
В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Харківської обласної ради від 30.08.2012 №518-VI створено регіональний ландшафтний парк "Сокольники - Помірки", загальною площею 1104,60 га, розташований на території м.Харкова на землях СКП "Харківзелендбуд" Харківської міської ради Лісопаркове господарство та ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція" Дергачівське лісництво. Зобов`язання щодо забезпечення охорони та збереження частини регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" площею 776,4 га у межах м. Харкова, відповідно до охоронного зобов`язання від 16.05.2013 за №7-28-18-РЛП/2013 покладено на Спеціалізоване комунальне підприємство "Харківзелендбуд" Харківської міської ради. Зобов`язання щодо забезпечення охорони та збереження частини регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки", площею 328,2 га, відповідно до охоронного зобов`язання від 16.05.2013 за №7-28-19-РЛП/2013, покладено на ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція". Вказує, що з часу передачі під охорону вказаного об`єкта ПЗФ до цього часу відповідачами не виконані передбачені охоронним зобов`язанням та визначені Положенням обов`язки щодо проведення відмежування ландшафтного парку в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на плановокартографічні матеріали, що в свою чергу унеможливлює збереження даного об`єкта ПЗФ, забезпечення режиму території, охорону та тягне за собою загрозу нецільового використання земельної ділянки на якій він розташований, відведення земель у приватну власність для різноманітних потреб, та відповідно небезпеку знищення як об`єкту природно - заповідного фонду. Вважає, що вказане свідчить про бездіяльність СКП "Харківзелендбуд" та Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" і є підставою для вжиття заходів реагування шляхом звернення до суду з позовом про зобов`язання відповідача вжити зазначених заходів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, заступником керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області та ХОВА подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Взяті на себе охоронні зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження РЛП "Сокольники-Помірки" у сукупності з правом користування свідчить про обов`язок саме відповідачів забезпечити організацію проведення робіт із внесення меж РЛП "Сокольники-Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості).
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, СКП "Харківзеленбуд" зазначає, що він має особливий статус як суб`єкта суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Вказує, що саме по собі посилання апелянта на норми чинного законодавства щодо необхідності винесення меж регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості), не покладає такого обов`язку саме на відповідачів.
Відповідно до пояснень ДЕІ у Харківській області зазначено, що взяті на себе охоронні зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження РЛП "Сокольники-Помірки" у сукупності з правом користування вказаним заказником свідчить про обов`язок саме відповідачів забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж РЛП "Сокольники-Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості). При цьому, відповідно до акту позапланого заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ДП "ХЛНДС" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища від 18.03.2026 №23/09-01/05-13/4, зафіксовано порушення останнім вимог ст. 7 ЗУ "При природно-заповідний фонд", а саме не встановлено в натурі (на місцевості) межі об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо РЛП "Сокольники-Помірки".
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківської обласної ради від 30.08.2012 №518-VI створено регіональний ландшафтний парк "Сокольники - Помірки”, загальною площею 1104,60 га, розташований на території м.Харкова на землях СКП "Харківзелендбуд" Харківської міської ради Лісопаркове господарство.
Згідно з п. 2.1 Положення про регіональний ландшафтний парк "Сокольники-Помірки", затвердженого Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області від 15.05.2013 № 55, регіональний ландшафтний парк "Сокольники – Помірки” створено з метою збереження, відтворення та ефективного використання природних компонентів Лівобережного лісостепу на території м.Харкова, а також умов для організації та відпочинку населення. 
Крім того, відповідно до п. 2.2. Положення завданнями регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" є охорона та раціональне використання природних ресурсів м. Харкова, збереження цінних природних комплексів та відтворення біологічного різноманіття; створення умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів і об`єктів; сприяння екологічній освітньовиховній роботі; забезпечення багатопланових наукових досліджень.
Зобов`язання щодо забезпечення охорони та збереження частини регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки", площею 776,4 га, у межах м. Харкова - квартали 1, 2, 4, 5, 8, 9, 10, 11 (вид. 1, 2 част., 4-6 част., 7, 9) 16, 17, 18 (вид. 1, 5-13), 23, 24, 25 (вид. 1-3, 10-13,15), 29, 30, 31 (вид. 1-4, 9-12), 35, 36, 37, 42, 43, 44, 45, 48, 49, 50, 51 Лісопаркового господарства Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзелендбуд" Харківської міської ради, відповідно до охоронного зобов`язання від 16.05.2013 за №7-28-18-РЛП/2013 покладено на Спеціалізоване комунальне підприємство "Харківзелендбуд" Харківської міської ради. 
Зобов`язання щодо забезпечення охорони та збереження частини регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки", площею 328,2 га - квартали 364 (вид. 1, 3-5), 365, 366, 367 (вид. 2, 3), 368, 369, 370, 371, 372, 373, 374, 375 відповідно до охоронного зобов`язання від 16.05.2013 за №7-28-19-РЛП/2013, покладено на ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція".
Рішенням Харківської міської ради від 30.04.2024 "Про проведення інвентаризації земель" №584/24, а саме, пунктом 3 додатку до рішення Харківської міської ради від 30.04.2024 "Про проведення інвентаризації земель" №584/24, визначений, зокрема, регіональний ландшафтний парк "Сокольники – Помірки" як об`єкт землеустрою, що підлягає інвентаризації з формуванням земельної ділянки. 
Згідно з п. 1 вказаного рішення, Харківською міською радою вирішено провести інвентаризацію земель комунальної власності відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", з п. 2 - Департамент земельних відносин Харківської міської ради визначений розробником документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі". 
Позивач вказує, що опрацюванням інформації Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної військової адміністрації №04.01-21/1601 від 11.06.2025 встановлено, що до теперішнього часу спеціальну адміністрацію регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" не створено, землевпорядна документація щодо встановлення меж території вищевказаного об`єкту природно-заповідного фонду на розгляд та погодження до Департаменту захисту довкілля та природокористування Харківської обласної військової адміністрації не надходила. 
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради та Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж регіонального ландшафтного парку "Сокольники - Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості), звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення відповідно до пункту в) частини першої статті 19 ЗК України є однією з категорій, на які за основним цільовим призначенням поділяються землі України.
Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
До земель природно-заповідного фонду згідно зі статтею 44 ЗК України включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Вони можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду відповідно до статті 45 ЗК України визначається законом.
До земель іншого природоохоронного призначення згідно зі статтею 46 ЗК України належать земельні ділянки, в межах яких є природні об`єкти, що мають особливу наукову цінність.
Межі земель іншого природоохоронного призначення закріплюються на місцевості межовими або інформаційними знаками.
Порядок використання земель іншого природоохоронного призначення визначається законом.
Відповідно до статті 46-1 ЗК України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.
Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення.
Згідно з пунктом в) частини четвертої статті 83 ЗК України землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, належать до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність.
Крім того такі землі не підлягають передачі в оренду на підставі частини 3 статті 93 ЗК України. Відповідно до пункту г) частини першої статті 150 ЗК України вони відносяться до особливо цінних земель.
Встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів згідно з пунктом в) частини першої статті 183 ЗК України відноситься до основних завдань землеустрою.
Землеустрій відповідно до пункту г) частини першої статті 184 ЗК України передбачає обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами.
Відповідно до частини першої статті 185 ЗК України землеустрій здійснюється суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб.
Проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в порядку, вказаному в частині третій статті 186 ЗК України.
Зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів погоджуються з власниками, користувачами земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення, крім випадків, коли обмеження безпосередньо встановлені законом або прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів погоджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, земель оздоровчого, рекреаційного призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон), органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення).
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, погоджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів затверджуються їх замовниками.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, затверджуються органами, що відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» затверджують науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини, що визначає обмеження у використанні земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини. Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, не пізніше 30 календарних днів до дня їх затвердження публікуються на офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, уповноваженого здійснювати їх затвердження у разі наявності територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, земель, зарезервованих для заповідання, або прибережних захисних смуг, інших територій екологічної мережі проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів погоджуються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Робочі проекти землеустрою затверджуються їх замовниками.
Робочі проекти землеустрою, що передбачають здійснення заходів на земельних ділянках державної та комунальної власності, розташованих на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, їх охоронних зонах, землях, зарезервованих для заповідання, прибережних захисних смугах, інших територіях екологічної мережі, погоджуються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до пункту 24 Перехідні положення ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім перерахованих у пункті 24 земель, серед яких природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення (підп. в), а також визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.
До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України відповідно до статті 1 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 №2456-XII є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.
Статтею 3 Закону №2456-XII визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. 
Відповідно до статті 7 Закону №2456-XII землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.
Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 15 Закону №2456-XII природні заповідники - природоохоронні, науково-дослідні установи загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних для даної ландшафтної зони природних комплексів з усією сукупністю їх компонентів, підтримання природних спонтанних процесів і явищ, вивчення природних процесів і явищ, що відбуваються в них, розробки наукових засад охорони навколишнього природного середовища, ефективного використання природних ресурсів та екологічної безпеки.
Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами повністю вилучаються з господарського використання і надаються заповідникам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.
Основними завданнями природних заповідників є збереження природних комплексів та об`єктів на їх території, проведення наукових досліджень і спостережень за станом навколишнього природного середовища, розробка на їх основі природоохоронних рекомендацій, поширення екологічних знань, сприяння у підготовці наукових кадрів і спеціалістів у галузі охорони навколишнього природного середовища та заповідної справи.
На природні заповідники покладається також координація і проведення наукових досліджень на територіях заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ у регіоні.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону №2456-XII регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів. 
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону №2456-XII в разі необхідності вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів для потреб регіональних ландшафтних парків провадиться в порядку, встановленому законодавством України.
Відповідно до статті 39 Закону №2456-XII для забезпечення необхідного режиму охорони природних комплексів та об`єктів природних заповідників, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях установлюються охоронні зони.
В разі необхідності охоронні зони можуть установлюватися на територіях, прилеглих до окремих ділянок національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, а також навколо заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва.
Розміри охоронних зон визначаються відповідно до їх цільового призначення на основі спеціальних обстежень ландшафтів та господарської діяльності на прилеглих територіях.
Окремі положення статті 53 Закону №2456-XII визначають, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
Порядок відведення земельних ділянок природним заповідникам, біосферним заповідникам, національним природним паркам, регіональним ландшафтним паркам, а також ботанічним садам, дендрологічним паркам, зоологічним паркам визначається Земельним Кодексом України.
Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Відповідно до частини 4 статті 52 Закону № 2456-XII розробка проектів створення регіональних ландшафтних парків, заповідних урочищ, а також заказників, пам`яток природи та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва місцевого значення забезпечується обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Отже, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 60 Закону №2456-XII охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.
Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.
Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Охоронного зобов`язання від 16.05.2013 №7-28-18-РЛП/2013 Спеціалізованому комунальному підприємству "Харківзелендбуд" Харківської міської ради передано під охорону та дотримання встановленого режиму територія регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки", площею 776,4 га, у межах м.Харкова - квартали 1, 2, 4, 5, 8, 9, 10, 11 (вид. 1, 2 част., 4-6 част., 7, 9) 16, 17, 18 (вид. 1, 5-13), 23, 24, 25 (вид. 1-3, 10-13,15), 29, 30, 31 (вид. 1-4, 9-12), 35, 36, 37, 42, 43, 44, 45, 48, 49, 50, 51.
Відповідно до Охоронного зобов`язання від 16.05.2013 №7-28-19-РЛП/2013 Дергачівському лісництву Данилівського дослідного держлісгоспу УкрНДІЛГА ім. Г.М. Висоцького (на даний час- ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція") передано під охорону та дотримання встановленого режиму територія регіонального ландшафтного парку "Сокольники – Помірки" площею 328,2 га - квартали 364 (вид. 1, 3-5), 365, 366, 367 (вид. 2, 3), 368, 369, 370, 371, 372, 373, 374, 375.
Також, зазначеними Охоронними зобов`язаннями визначено, що землекористувач зобов`язаний дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду. Землекористувач (землевласник) запезпечує охорону та збереження території (об`єкта). що перебуває у його користуванні (власності).
Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області від 15.05.2013 № 55 затверджено Положення про регіональний ландшафтний парк "Сокольники-Помірки".
Відповідно до п. 1.2 Положення, РЛП є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою місцевого значення, що належить до природно-заповідного фонду України.
Територія РЛП не вилучається із земель СКП "Харківзеленбуд" та Данилівського дослідного держлісгоспу УкрНДІЛГА ім. Г.М. Висоцького (на даний час- ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція"), які здійснюють свою діяльність на ній у відповідності з Конституцією України, ЗУ "Про природно-заповідний фонд України", іншими законодавчими і нормативними актами та цим Положенням (п. 1.4).
Межі РЛП встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування з детальною характеристикою в таксаційних описах, територіальних органів Держземагенства та СКП "Харківзеленбуд", Данилівського дослідного держлісгоспу УкрНДІЛГА ім. Г.М. Висоцького (на даний час- ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція") та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.
До встановлення меж РЛП в натурі, його межі визначаються відповідно до проекту створення регіонального ландшафтного парку "Сокольники-Помірки" (п. 1.6).
При цьому, відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", охоронне зобов`язання є документом, який визначає режим охорони, умови збереження природних комплексів та обмежує господарську діяльність на вже переданій під охорону території. Воно покладає на підприємство обов`язки щодо збереження природніх комплексів, недопущення незаконних рубок чи засмічення, але за своєю правовою природою не є документом земельно-правового чи землевпорядного характеру.
Сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил відповідає визначенню поняття землеустрою, вказаному у статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій".
Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV "Про землеустрій" землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.
Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 2 Закону №858-IV землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності (п. "а" ч. 1 ст.19 Закону №858-IV).
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель.
Згідно зі ст. 21 Закону №858-IV організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.
Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення визначені у п. "в" ч. 2 ст. 25 Закону №858-IV як один з окремих видів документації із землеустрою.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
Статтею 47 Закону №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Апелянт зазначає, що взяті на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження РЛП "Сокольники-Помірки" у сукупності з правом користування вказаним заказником свідчить про обов`язок саме відповідачів забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж РЛП "Сокольники-Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості), що передбачено ст. 26 ЗУ "Про землеустрій", а саме замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
Водночас, колегія суддів зазначає, що норма ч. 1 ст. 26 Закону України "Про землеустрій" за своєю правовою природою є диспозитивною нормою, вона визначає виключно загальне коло суб`єктів, які мають право виступати замовниками документації із землеустрою (органи влади, місцеве самоврядування, землевласники, землекористувачі тощо) та сама по собі не покладає на конкретного землекористувача автоматичний правовий обов`язок замовити розробку проекту землеустрою щодо встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду.
Забезпечення організації встановлення меж об`єкта ПЗФ місцевого значення належить до виключної компетенції уповноважених органів публічної влади (зокрема, органів місцевого самоврядування та профільних органів виконавчої влади), які приймали рішення про створення парку та розпоряджаються земельними ресурсами, а не до повноважень відповідачів як фактичних землекористувачів.
В межах даних правовідносин, для визнання бездіяльності відповідачів протиправною недостатньо одного лише факту неналежного чи несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
Щодо наданого ДЕІ у Харківській області до суду апеляційної інстанції акту позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ДП "Харківська лісова науково дослідна станція" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища від 18.03.2026 №23/09-01/05-13/4, яким зафіксовано порушення вимог ст. 7 ЗУ "Про природно-заповідний фонд", а саме не встановлено в натурі (на місцевості) межі об`єктів природно-заповідного фонду щодо РЛП "Сокольники-Помірки", а також відносно інспектора лісового господарства винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №59/05-11 від 18.03.2026 з вищевикладених підстав, колегія суддів зазначає наступне.
Акт нагляду Інспекції є лише документом фіксації стану дотримання природоохоронного законодавства, однак він не є правовстановлюючим актом, який може наділити ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція" повноваженнями замовника у розумінні ст. 26 Закону "Про землеустрій" на територію, яка не перебуває у його власності чи повному користуванні".
Колегія суддів зазначає, що наявні у матеріалах справи Охоронні зобов`язання не встановлюють обов`язку відповідачів на встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі. Відповідно до норм Закону України "Про природно-заповідний фонд України", охоронне зобов`язання визначає виключно режим охорони, умови збереження природних комплексів, тваринного та рослинного світу на вже переданій під охорону території, закріплюючи обов`язки щодо недопущення пошкодження природних об`єктів, незаконних рубок чи засмічення. Даний документ за своєю правовою природою не є актом земельно-правового чи землевпорядного характеру і не містить імперативного припису, який би зобов`язував відповідачів виступати замовниками комплексних землевпорядних робіт із винесення меж парку площею 1104,60 га в натурі (на місцевості).
За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах СКП "Харківзеленбуд" та ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція" не припускалися протиправної бездіяльності в частині незабезпечення проведення робіт з винесення меж регіонального ландшафтного парку "Сокольники-Помірки" та закріплення їх в натурі (на місцевості), а відтак, відсутні підстави для зобов`язання відповідачів забезпечення проведення робіт із винесенням меж РЛП "Сокольники-Помірки", загальною площею 1104,60 га (місто Харків, Шевченківський район), та закріплення їх в натурі (на місцевості).
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правопорушення та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури Сузия Олександра Анатолійовича - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 520/15878/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова