ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	Львів	Справа № 380/6768/25 пров. № А/857/27324/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі № 380/6768/25, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, (головуючий суддя першої інстанції Мартинюк Віталій Ярославович, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місто Львів, дата складання повного тексту 29 травня 2025 року),
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі – відповідач-2), у якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 18.07.2022 включно;
зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 19.12.2018 та з 09.03.2022 по 18.07.2022 у загальній сумі 61908,06 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період 19.12.2018 по 09.03.2022 включно;
зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн за період з 19.12.2018 по 09.03.2022 у загальній сумі 172 623,07 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що доказів правомірності нарахування індексації грошового забезпечення з врахуванням абзаців 3-6 п.5 Порядку №1078 відповідачі не надали, з яких чітко б вбачався механізм розрахунку індексації. Стверджує, що у період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року йому невірно нараховувалась індексація грошового забезпечення. 
29 травня 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким вирішив у задоволенні позову відмовити повністю.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає те, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи. 
ОСОБА_1 вказує на те, що оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року складав 0,00 грн (грошове забезпечення виплачене за березень 2018 року (12 478,87 грн (20381,27 - 7902,401 допомога на оздоровлення) - грошове забезпечення за лютий 2018 (15322,20 грн) (без врахування компенсації податку), що не перевищує суму можливої індексації, то у позивача наявне право на отримання щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 18.07.2022 у розмірі 4463,15 грн (4463,15-0,00) щомісячно. 
Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в березні була виплачена одноразова грошова допомога на оздоровлення, яка носить одноразовий характер та виплачується один раз на рік.
Також звертає увагу, що відповідач не вірно зрозумів предмет позову У цій справі предметом позову є так звана «індексація-різниці», а не «поточна» індексація.
Від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 є обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права, без порушення норм процесуального, судом першої інстанції з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки базуються на неправильному тлумаченні законодавства представником позивача, а тому не можуть прийняті до уваги судом апеляційної інстанції. Підстав для скасування вказаного рішення в цій частині немає.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив, що відповідно до витягу з послужного списку позивач у період з 26.12.2016 року по 19.12.2018 року та з 09.03.2022 по 25.11.2022 року проходив службу у відповідача 1.
Листом від 07.03.2025 року у відповідь на звернення позивача відповідач-1 повідомив його, що розмір індексації грошового забезпечення визначено згідно вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.06.2020 року та з урахуванням базових місяців, в яких відбулося підвищення грошових доходів.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Приймаючи рішення у цій справі про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 5059 грн. 07 коп. перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) – 4463 грн. 15 коп., та в силу вимог абзаців 3-6 п.5 Порядку №1078 у відповідача були законні підстави не виплачувати позивачу індексацію-різницю у період з 01.03.2018 року. Відтак, позовні вимоги у даному випадку є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, апеляційний суд не погоджується із вказаним рішенням суду, з огляду на наступне.
У статті 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон № 1282-ХІІ) законодавець навів визначення таких понять:
індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Перелік об`єктів індексації встановлений частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
До таких об`єктів індексації, в силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ, належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.
У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, який набрав чинності 1 січня 2016 року.
Отже, з 1 січня 2016 року, за правилами частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року залишилися незмінними.
Зокрема, частина друга статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1282-ХІІ, для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-ХІІ, підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією, здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078, цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. 
За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Абзац 2 пункту 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078 встановлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Питання про те, як саме визначається сума індексації, у період спірних правовідносин регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку № 1078, який передбачав, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 1 грудня 2015 року у новій редакції на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі - Постанова № 1013)
Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078, у вказаній редакції, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац 2 пункту 5 Порядку № 1078 передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Згідно з абзацом 3 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Як передбачено абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, що діяв з 1 грудня 2015 року, у редакції Постанови № 1013 від 9 грудня 2015 року, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Пункт 10-2 Порядку № 1078 теж був викладений у новій редакції на підставі Постанови № 1013 від 9 грудня 2015 року.
У цій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078 передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Абзацом 1 пункту 1 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII”(далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пункт 2 статті 9 цього Закону встановлює, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзац 2 пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Апеляційний суд встановив, що, з урахуванням змісту апеляційної скарги, суть спору, в межах апеляційного перегляду, зводиться до правильності застосування судом першої інстанції абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 й обґрунтованості висновку суду про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення.
Верховний Суд неодноразово, зокрема й в постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, зазначав, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 суд повинен встановити:
1) розмір підвищення доходу позивачки в березні 2018 року (А);
2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б);
3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачці індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації - різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, а тому враховуються при вирішенні цієї справи.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача за 2018 рік, розмір грошового забезпечення позивача становив: 
у лютому 2018 року в сумі 15322,20 грн, у тому числі: посадовий оклад 565,00 грн, оклад за військове звання 55,00 грн, надбавка за вислугу років 124,00 грн, підйомна допомога 4821,50 грн, преміювання 3248,75 грн, винагорода ПКМУ 889 2892,90 грн, винагорода за бойове чергування 28,25 грн, надбавка за особливості умов служби ризик для життя 84,75 грн, надбавка ОПЗ (ВОВЗ) 744,00 грн, винагорода (2 лінія) 2758,05 грн;
у березні 2018 року в сумі 20381,27 грн, у тому числі: посадовий оклад 2640,00 грн, оклад за військове звання 880,00 грн, надбавка за вислугу років 1056,00 грн, допомога для оздоровлення 7902,40 грн, преміювання 3326,40 грн, винагорода ПКМУ 889 48,22 грн, винагорода за бойове чергування 28,25 грн, винагорода (2 лінія) 4500,00 грн.
Згідно з пунктом 6 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2016 року № 73 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 217/28347, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
З 01.03.2018 щомісячна додаткова грошова винагорода позивачу не нараховувалась, у зв`язку із втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Таким чином, нарахована до виплати позивачу у лютому 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 2892,90 грн входить до складу грошового забезпечення позивача за січень 2018 року. В свою чергу, нарахована позивачу до виплати у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 48,22 грн входить до складу грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року.
Винагороду за бойове чергування та винагороду військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду до обрахунку грошового забезпечення позивача, що підлягає індексації, апеляційний суд також не включає, оскільки такі винагорода не мають постійного характеру та їх виплата залежить від виконання військовослужбовцем певних завдань.
Також необхідно виключити зі складу грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року підйомну допомогу – 4821,50 грн, а за березень 2018 року матеріальну допомогу для оздоровлення 7902,40 грн, оскільки ці допомоги не мають постійного характеру та виплачуються одноразово (підйомна допомога) та один раз на рік (допомога на вирішення СПП).
Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, складав:
у лютому 2018 року в сумі 4869,72 грн, у тому числі: посадовий оклад 565,00 грн, оклад за військове звання 55,00 грн, надбавка за вислугу років 124,00 грн, преміювання 3248,75 грн, винагорода ПКМУ 889 48,22 грн, надбавка за особливості умов служби ризик для життя 84,75 грн, надбавка ОПЗ (ВОВЗ) 744,00 грн;
у березні 2018 року в сумі 7902,40 грн, у тому числі: посадовий оклад 2640,00 грн, оклад за військове звання 880,00 грн, надбавка за вислугу років 1056,00 грн, преміювання 3326,40 грн.
Таким чином, місячний грошовий дохід позивача, у зв`язку підвищенням з 01.03.2018 посадових окладів, збільшився на 3 032,68 грн (7902,40-4869,72).
Згідно зі ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становив 1762,00 грн, та був актуальним для березня 2018 року.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078, сума можливої індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як добуток прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків: 1762,00 грн х 253,3%: 100 = 4463,15 грн. 
Величина приросту індексу споживчих цін (253,3%) визначена накопиченим наростаючим підсумком із лютого 2008 року (місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) – січнем 2008 року) по березень 2018 року включно.
Оскільки розмір підвищення грошового доходу позивачки у березні 2018 року (3032,68 грн) не перевищує суму можливої індексації грошового забезпечення, що склалась у цьому місяці (4463,15 грн), то індексація-різниця, відповідно до п. 5 Порядку № 1078, становить 1430,47 грн.
Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Тобто, відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 1430,47 грн (різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.
Сума індексації-різниці у розмірі 1430,47 грн має виплачуватись позивачу щомісяця за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року. 
У місяцях, в яких величина індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком із квітня 2018 року, перевищує поріг індексації, до суми індексації-різниці додається складова індексації грошового забезпечення, розрахована відповідно до пункту 4 Порядку № 1078, із застосуванням березня 2018 року, як місяця підвищення доходу."
Зважаючи, що відповідач, починаючи з 01 березня 2018 року виплату суми індексації-різниці позивачу не здійснював, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача з 01 березня 2018 року здійснені відповідачем без врахування абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що виплата поточної індексації за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року не є спірним питанням у цій справі, про що вказав позивач у апеляційній скарзі.
Отже, зважаючи на наведені вище норми права та висновки апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на індексацію-різниці з 01.03.2018.
Так, відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, військовослужбовця, який звільняється зі служби, належить повністю розрахувати за всіма видами належного військовослужбовцю матеріального та грошового забезпечення саме в день виключення зі списків особового складу того органу, з якого військовослужбовець безпосередньо звільняється в запас. 
На переконання апеляційного суду, обов`язок із виплати індексації за період служби позивача у органах ДПС, покладається саме на той орган, з якого позивач звільнився в запас, оскільки обов`язок провести повний розрахунок за всіма видами забезпечення (включаючи заборгованість за минулі періоди в інших частинах) виникає лише в день виключення зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням.
Оскільки відповідно до витягу з наказу від 21.11.2022 № 3930-ОС (а.с.. 58) остаточним місцем служби позивача була військова частина НОМЕР_1 , з якої позивача звільнено 25.11.2022, то саме військова частина НОМЕР_1 несе відповідальність за нарахування та виплату індексації за спірний період. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем у цій справі, а тому в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 необхідно відмовити.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, порушене право позивача щодо індексації грошового забезпечення за період із 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року необхідно відновити, шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, у вигляді індексації-різниці у розмірі 1430,47 грн щомісяця.
Щодо позовної вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку № 44, суд зазначає таке.
Порядком № 44 передбачена щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 4 Порядку № 44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, апеляційний суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22 та від 30.04.2024 у справі № 360/700/23.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість частини позовних вимог щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, позовну заяву необхідно задовольнити частково, чим порушене право ОСОБА_1 щодо індексації грошового забезпечення відновити, шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу та розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року;
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, у вигляді індексації-різниці у розмірі 1430,47 грн щомісяця із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Вказаний висновок апеляційного суду є підставою для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції, неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі № 380/6768/25, в частині відмови у задоволенні позову, скасувати та прийняти в цій частині постанову, відповідно до якої позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу та розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, у вигляді індексації-різниці у розмірі 1430,47 грн щомісяця, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	Н. В. Ільчишин