Дата документу  Справа № 335/11532/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/508/26	Головуючий у 1-й інстанції Романько О.О.	
Єдиний унікальний №335/11532/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.172-6 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі прокурора Фоміної Г.В., Травянко О.Є. і її захисника Тітова В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Тітова Віктора Анатолійовича на постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована у АДРЕСА_1 ) та проживає у АДРЕСА_2 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 24.08.2025 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 після звільнення з посади головного державного інспектора відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області з 01.09.2023 року, будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушила вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», вимоги п.2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.172-6 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Тітов В.А. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що судом першої інстанції допущено формальний підхід до розгляду справи, не надано належної правової оцінки всім обставинам справи у сукупності, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.
Захисник посилається на ряд порушень вимог закону під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. 
Вказує, що ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області з 01.09.2023 року під час дії воєнного стану, який триває й наразі.
Апелянт зазначає, що відповідно до п.2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, що діяла на момент звільнення ОСОБА_1 ) було установлено, що суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану зобов`язаний подати таке повідомлення протягом дев`яноста календарних днів з його дня припинення чи скасування. При цьому захисник наполягає на тому, що закон зворотної дії в часі не має.
ОСОБА_1 зазначає, що вона належним чином виконала чинні на момент її звільнення вимоги законодавства про декларування, оскільки нею 30.01.2024 року та 26.03.2024 року подано декларації за періоди 01.01.2023 року – 01.09.2023 року та 02.09.2023 року – 31.12.2023 року відповідно.
16.08.2025 року ОСОБА_1 отримала від Національного агентства з питань запобігання корупції «Повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та 24.08.2025 року у визначений в повідомленні строк повторно підготувала та подала щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення).
На переконання апелянта, наведені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення. 
Заслухавши ОСОБА_1 і її захисника Тітова В.А., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, судом першої інстанції встановлено обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, на підставі яких суд дійшов висновку про доведеність винуватості останньої.
З чим погоджується й апеляційний суд та зауважує, що з урахуванням всіх обставин справи, у тому числі і тих, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в її діях складу передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративного правопорушення відсутні.
Разом із тим, апеляційний суд зауважує, що передбачена Законом України «Про запобігання корупції» система електронного декларування має на меті забезпечення прозорості, підзвітності публічної влади, а також запобігання корупції, у тому числі шляхом встановлення ефективного фінансового контролю за майновим станом державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
З огляду на те, що за обставин даної справи ОСОБА_1 , маючи обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення), подала декларації 30.01.2024 року та 26.03.2024 року відповідно за періоди з 01.01.2023 року по 01.09.2023 року та з 02.09.2023 року по 31.12.2023 року шляхом заповнення відповідних форм на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, на переконання апеляційного суду, такі дії суб`єкта декларування відповідають регламентованій положеннями Закону України «Про запобігання корупції» меті електронного декларування.
Апеляційний суд відзначає, що оскільки відомості декларацій  ОСОБА_1 від 30.01.2024 року та 26.03.2024 року загалом охоплюють період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, тобто весь 2023 рік, то можливість фінансового контролю за майновим станом останньої протягом звітного періоду в цілому забезпечено, а мети декларування досягнуто задовго до моменту подання декларантом щорічної декларації за 2023 рік (після звільнення) від 24.08.2025 року.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Під час накладення стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Водночас суд першої інстанції під час накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП, не в повній мірі врахував характер та конкретні обставини вчиненого правопорушення, зокрема, відомості про досягнення діями ОСОБА_1 мети декларування шляхом подання нею декларацій, відомості яких загалом в повній мірі охоплюють звітний період.
Вищенаведене у співвідношенні із відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, даними про особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, ненавмисно порушила порядок вчинення електронного декларування за 2023 рік, на переконання апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.
Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, постанову судді скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, що узгоджується із ч.2 ст.284 КУпАП. 
На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Керуючись ст.22, ч.2 ст.284,ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Тітова Віктора Анатолійовича задовольнити частково.
Постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2026 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя         О.С. Гончар