Справа № 573/430/26
Номер провадження 2/573/385/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Основний зміст позову. 
04.03.2026 ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому вказує, що 31.03.2025 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» і ОСОБА_2 укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 22389856. Сума кредиту – 4000,00 грн., строком на 365 днів, з 31.03.2025 по 30.03.2026 (включно) сплатою процентів за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду, які становлять - 0.01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та процентів за користування кредитом протягом поточного періоду,які нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу Кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на Рахунок Позичальника.
Відповідачка підписавши Кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язалась повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором. 
Відповідачка умови договору не виконала, заборгованість за кредитом первісному кредитодавцю не повернула.
12.02.2026 було укладено договір № 12-02/26 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 22389856 до ОСОБА_2 .
Відповідачка у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим і подано дану позовну заяву, у якій позивач просив стягнути зі ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість у сумі 17000,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4000.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12760.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 240,00 грн., а також – судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 12.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а.с, 17).
Заяви, клопотання.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я.Я. не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 3).
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 20).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
31.03.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» і ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №22389856 (а.с. 4 -9), на підставі якого остання отримала кредит у сумі 4000 грн, строком 360 днів з 31.03.2025 по 30.03.2026 (включно). Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Сторона позичальника ідентифікована за допомогою одноразового ідентифікатора.
ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_2 також підписано додаток № 1 до Кредитного договору №22389856 від 31.03.2025 - Графік розрахунків (платежів), ( копія графіку платежів , додатку №1 з берігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
До матеріалів справи також додані паспорт споживчого кредиту та анкета клієнта, які підписані електронним підписом ОСОБА_2 (копія паспорта споживчого кредиту та анкета клієнта зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
До позову долучені Правила надання коштів у кредит ТОВ «ЕКО ФІН» (зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
20.02.2026 на електронну адресу ОСОБА_2 , вказану нею у підписаних електронних документах, було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договром.
Факт видачі відповідачці кредиту підтверджується квитанцією № 44340-26322-96464 від 31.03.2025 (копія квитанції зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі) про переказ на карту НОМЕР_1 4000 грн.
Стороною позивача долучено виписку за кредитом ОСОБА_2 , номер кредитного договору - № 22389856 від 31.03.2025 (виписка по кредиту зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
На підтвердження суми заборгованості позивачем надоно розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість відповідача ОСОБА_2 станом на 24.02.2026 становить 17000.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -12760,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 240.00 грн. (а.с.3 зв.).
12.02.2026 було укладено договір № 12-02/26 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 72022754 (договір зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Набуття позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до відповідача договором №22389856 від 31.03.2025 в сумі 17000,00 грн, підтверджується також платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 19.02.2026, реєстрами боржників до договору №12-02/26 про відступлення прав вимоги від 12.02.2026, актами прийому передачі (копії документів зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі)
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Висновки суду.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між первинним кредитором і відповідачем у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. 
Первинний кредитор виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредитні кошти ОСОБА_2 . Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором порушує, не сплачує відсотків за користування кредитом та не повертає кредитні кошти. 
ТОВ «Факторинг Партнерс» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача 17000 грн заборгованості за кредитним договором №22389856, з яких: 4000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 13000 грн – заборгованість за відсотками.
Судові витрати.
Що стосується вимоги про стягнення 9000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Таким чином відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5662 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з 2662 грн 40 коп. судового збору та 3000 грн витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 17000 (сімнадцять тисяч) грн заборгованості за кредитним договором від 31.03.2025 №22389856, а також – 5662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судових витрат.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідач має право подати протягом 30 днів з дня проголошення заочного рішення заяву про його перегляд до Білопільського районного суду Сумської області.

Суддя –