П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10153/25	

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:27.02.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Миколаївській області про:
- визнання неправомірною відмову ГУПФ України в Миколаївській області в проведенні перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду військової служби в період бойових дій – один місяць служби за три місяці проходження служби;
- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року в кратному розмірі (один місяць служби за три) та здійснити перерахунок пенсії на підставі заяви від 12 серпня 2025 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що періоди проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, підлягає зарахуванню до страхового стажу для обчислення пенсії на умовах – один місяць служби за три місяці. Отже, відповідач протиправно не врахував періоди з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року в кратному розмірі (один місяць служби за три).
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачем до заяви від 12 серпня 2025 року надано довідку видану військовою частиною (далі – в/ч) НОМЕР_1 від 14 травня 2025 року №0666/118/4102, про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України року у періоди з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року. Водночас, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі – Закон №1058-ІV) не передбачено зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу в пільговому обчислені (один місяць служби за три місяця). Вищезазначені періоди зараховано до страхового стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області – задоволено.
Визнано протиправною відмову ГУПФ України в Миколаївській області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періоду військової служби в період бойових дій – один місяць служби за три місяці проходження служби.
Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року в кратному розмірі (один місяць служби за три), та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12 серпня 2025 року з урахуванням зарахованого стажу та раніше виплачених сум.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
- судом першої інстанції не враховано, що Законом №1058-ІV не передбачено зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу в пільговому обчислені (один місяць служби за три місяця);
- вищезазначені періоди зараховано до страхового стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому, посилання позивача на Порядок №393, яким передбачено пільгове обчислення окремих періодів служби військовослужбовців (вислуги років) для визначення розміру пенсії за вислугу років, є безпідставним, оскільки даний нормативно-правовий акт застосовується при визначенні права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а предметом спору в даній справі є призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-ІV, тому, Порядок №393 не може застосовуватись у спірних правовідносинах;
- відтак, зарахувати на пільгових умовах один місяць служби за три місяці за участь у бойових діях можливо виключно при визначенні розміру пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Позивач є пенсіонером, якому відповідно до вимог Закону №1058-IV була призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 06 липня 2023 року.
12 серпня 2025 року позивач звернувся до ГУПФ України в Миколаївській області із заявою про здійснення перерахунку його пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року в кратному розмірі (один місяць служби за три).
Листом від 26 серпня 2025 року №13316-12159/Р-02/8-1400/25 відповідач повідомив позивачу, що за період до 01 січня 2004 року страховий стаж враховується на підставі документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. З 01 січня 2004 року – страховий стаж обчислюється за індивідуальними відомостями на ім`я позивача, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Одночасно з цим позивачу вказаним листом повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17 липня 1992 року №393 (далі – Порядок №363), період військової служби згідно наданих ним до звернення документів, зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ).
Отже, як зазначило ГУПФ України, для зарахування періодів військової служби позивача в пільговому обчисленні для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону №1058-ІV, підстав не вбачається.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз норм права в їх взаємозв`язку із положеннями ст. 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці.
Отже, положення ст. 57 Закону №1788 визначають, що періоди військової служби зараховуються в кратному розмірі до страхового стажу на тих умовах, які передбачені для зарахування стажу при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.3 ст. 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
За змістом ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Відповідно ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Статтею 57 Закону №1788-ХІІ передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування на фронті. Військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Відповідно ч.2 Закону №2262-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби..
Частиною 6 ст. 2 Закону №2262-ХІІ передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі-Закон №2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Нормами цього Закону визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ).
Статтею 8 Закону №2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі-Положення №530)
Пунктом 2.3 розділу ІІ вказаного Положення встановлено, що, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці.
Відповідно до п.3 Постанови №393, до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зараховується на пільгових умовах:1) особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії) - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах : один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі №346/1454/17, від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а, від 31 серпня 2022 року у справі №185/6919/16-а, від 18 січня 2023 року у справі №1.380.2019.003739, від 21 березня 2023 року у справі №160/6146/19.
Колегією суддів встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 07 червня 2023 року.
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 14 травня 2025 року №0666/118/4102, позивач у період з 28 березня 2022 року по 10 травня 2022 року, з 07 липня 2022 року по 29 листопада 2022 року та з 04 грудня 2022 року по 17 вересня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Станіславській сільській ТГр Херсонського району Херсонської області, Білозерській селищній ТГр Херсонського району Херсонської області, Інгульській сільській ТГр Баштанського району Миколаївської області, Торецькій міській ТГр Бахмутського район Донецької області.
Колегія суддів вказує, що з судом першої інстанції було правильно зроблено висновок, що вказані у довідці в/ч НОМЕР_1 від 14 травня 2025 року №0666/118/4102 періоди проходження військової служби позивача у Збройних Силах України, протягом яких він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підлягають зарахуванню пенсійним органом до його стажу на пільгових умовах: один місяць за три.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Лук`янчук О.В.
Суддя: Ступакова І.Г.