ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/23865/25 пров. № А/857/15453/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Мандзія О.П.,
Суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Гепфель А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі №380/23865/25 за адміністративним позовом Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, -

суддя в 1-й інстанції Ланкевич А.З.,
дата ухвалення рішення 27.02.2026,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складання повного тексту судового рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:
Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області (далі – апелянт, ТУ ССО) звернулося з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батюк М.В. від 26.11.2025 у ВП №74269843 про накладення штрафу на Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області у сумі 5100 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження №74269843 з примусового виконання виконавчого листа №380/10637/22 від 06.02.2024, виданого Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ТУ ССО у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн на місяць, з 24.02.2022 по 18.07.2022. Зазначив, що 26.11.2025 відповідачем винесено оскаржувану постанову, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн з підстав невиконання без поважних причин боржником вищевказаного судового рішення у справі №380/10637/22. Позивач з цією постановою не погоджується та вказав, що у правовідносинах щодо виділення коштів для виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 існують певні етапи, які повинні бути здійснені для вирішення цього питання та вирішення яких не входить до компетенції ТУ ССО у Львівській області. Зазначив, що виконання даного судового рішення потребує певного часу та виконання дій, які не залежать безпосередньо від ТУ ССО у Львівській області. В межах компетенції ТУ ССО у Львівській області було вжито вичерпних заходів для вирішення питання щодо виконання вищевказаного рішення суду. На теперішній час склалися об`єктивно обґрунтовані обставини, які не залежать від волі ТУ ССО у Львівській області, але ускладнюють виконання позивачем рішення суду. 
З огляду на викладене, вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу протиправною та просить її скасувати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі №380/23865/25 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм як процесуального, так і матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що у висновках суду першої інстанцій існує істотна суперечність щодо фактичних обставин справи, а саме — наявності чи відсутності належного виконання ТУ ССО обов`язку щодо виконання судового рішення, що свідчить про порушення норм процесуального права
Висновки суду першої інстанції прямо суперечать правовій позиції Верховного Суду, що викладені в постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, в постанові від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, в постанові від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та від 15.04.2020 у справі №811/1324/18, відповідно до яких невиплата за рішенням суду зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а викликана внаслідок обмеженого фінансування державного органу
Апелянт наголосив, що станом на теперішній час, кошторисні призначення для виплати додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виплати ОСОБА_1 на виконання зазначеного рішення суду ТУ Служби від центрального органу управління Служби судової охорони не отримало. Інформація про заходи, які вживаються з метою фактичного виконання вимог виконавчого провадження з додатками була надіслана листами від 24.04.2024 №44.06-251, від 25.03.2025 №44.06-262, від 19.09.2025 №44.06-602, від 03.12.2025 №44.06-708 від 17.02.2026 №44.06 129 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України З огляду на вищевикладене та з метою недопущення порушень бюджетного законодавства виплата ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на виконання рішення суду у справі №380/10637/22 буде здійснено в найкоротший термін після затвердження відповідних додаткових асигнувань та надходження коштів до ТУ ССО.
Позивачем вживаються всі необхідні дії для повного виконання рішення суду у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України. Незважаючи на це, рішення суду не було виконано у повному обсязі з причин, що не залежали від волевиявлення та дій позивача, та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур. 
Апелянт просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі №380/23865/25 та ухвалити нове рішення у справі №380/23865/25, яким визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батюк М.В. від 26.11.2025 у ВП №74269843 про накладення штрафу на Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області у сумі 5100 грн; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь позивача витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 2422 грн 40 коп. та апеляційної скарги у розмірі 3 993 грн 60 коп.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
22.04.2026 від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
30.04.2026 від Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності державного виконавця.
За статтею 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 313 КАС України).
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №74269843 з примусового виконання виконавчого листа №380/10637/22, виданого 06.02.2024 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн на місяць, з 24.02.2022 по 18.07.2022.
Постановою державного виконавця від 13.03.2024 відкрито виконавче провадження №74269843 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу. Пунктом 2 цієї постанови повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом десяти робочих днів.
Листом Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області від 28.12.2023 року №44.7-397 повідомлено голову Службу судової охорони про те, що з метою виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, у справі №380/10637/22 та №380/3329/23 за позовом ОСОБА_2 , які наберуть законної сили 30.12.2023 року, щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, необхідно виділити додаткові кошторисні призначення по КЕКВ 2800 в сумі - 385160 грн. 14 коп., в т.ч.: на нарахування та виплату додаткової винагороди - 383160 грн. 14 коп.; відшкодування судового збору/правничої допомоги - 2000 грн.00 коп.
Листом Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області від 24.04.2024 №44.06-252 повідомлено державного виконавця про те, що з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі №380/10637/22 ТУ ССО у Львівській області надіслало листи до центрального органу управління Служби судової охорони, як до розпорядника бюджетних коштів другого рівня, який відповідно до затверджених бюджетних асигнувань, уповноважений на отримання бюджетних асигнувань та їх перерозподіл між територіальними управліннями, з проханням збільшити бюджетні асигнування для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на суму 385160,14 грн. З інформацією щодо черговості виплат співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 можна ознайомитись на офіційному веб-сайті Судової влади України в розділі Служба судової охорони. Вищезазначену виплату буде здійснено в найкоротший термін після надходження відповідних додаткових асигнувань до ТУ ССО у Львівській області. Станом на дату підготовки листа додаткові кошторисні призначення для виконання рішення суду від 06.02.2024 року у справі №380/10637/22 не виділені, бюджетні асигнування до ТУ ССО у Львівській області не надходили.
Подібні за змістом листи надіслані відповідачу 25.03.2025 та 19.09.2025.
26.11.2025 державним виконавцем, відповідно до ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника (ТУ ССО у Львівській області) накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується зі спірною постановою, оскільки така, на його думку, винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», а тому звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батюк М.В. діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 26.11.2025 у виконавчому провадженні №74269843 про накладення штрафу є безпідставними.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 3 ст. 14 КАС України визначено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі також Закон №1404-VIII).
Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Зокрема, ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до п. 16, п. 18 вищезазначеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Частина 1 ст. 26 Закону №1404-VIII передбачає, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
За змістом ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
За частиною 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За змістом ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.
Так, згідно з постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлівим Д.Й. від 13.03.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74269843 з виконання виконавчого листа №380/10637/22, виданого 06.02.2024 Львівським окружним адміністративним судом; стягувач ОСОБА_1 ; боржник: Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області про: зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000 грн на місяць, з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року.
Відповідно до вказаної постанови боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та письмово повідомити про це державного виконавця, гадіславши на адресу відділу документальне підтвердження виконання рішення суду.
26.11.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батюк М.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №74269843, відповідно до якої встановлено, що, зокрема, додаткова винагорода за кожен місяць служби з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 на місяць повинна бути боржником нарахована та виплачена. До 26.11.2025 рішення суду залишилося невиконаним. Також у постанові вказано, що послідовність виконання рішення у цій справі складається з двох окремих елементів: зобов`язання нарахування грошових коштів та зобов`язання виплатити грошові кошти. Крім того зазначено про звернення боржника із листом від 24.09.2024, у якому зазначено, що боржник здійснив розрахунок та сповістив орган вищого рівня про потребу в коштах, однак згідно з резолютивною частиною рішення суду - повинен був здійснити нарахування додаткової винагороди з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000. Як на поважну причину невиконання рішення суду, боржник посилається на відсутність бюджетних асигнувань не може бути перешкодою для нарахування грошових коштів. Без нарахування додаткової винагороди виконати судове рішення в частині виплати боржник не зможе.
З огляду на викладене, за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Апеляційний суд у контексті викладених вище правових норм наголошує, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення є саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його власного волевиявлення.
Подібний висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19.
Своєю чергою за змістом письмових доказів, що долучені до матеріалів справи, підтверджується, що боржник за виконавчим документом вжив усіх необхідних заходів для виконання судового рішення, зокрема з метою добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі №380/10637/22 позивачем здійснено відповідний розрахунок та надіслано лист до Голови Служби судової охорони з проханням виділити додаткові кошторисні призначення по КЕКВ 2800 в сумі 385160,14 грн, зокрема, на нарахування та виплату додаткової винагороди 383160,14 грн; відшкодування судового збору/правничої допомоги – 2000 грн (а.с.14, 14 зворот). Крім того, до матеріалів справи долучені звернення позивача для виділення додаткових асигнувань для виконання судових рішень, що набрали законної сили, відповідачем у яких є територіальні управління Служби судової охорони.
Апеляційний суд зазначає, що згідно з статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Граничну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує ДСА України. Рішення про утворення територіальних підрозділів Служби судової охорони приймається Головою Служби за погодженням з ДСА України. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з ДСА України.
Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 7 ст. 161 Закону №1402-VIII).
Згідно з ч. 3 ст. 148 Закону №1402-VIII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності, зокрема Служби судової охорони.
Отже, Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області здійснює виплати винятково за рахунок фінансового забезпечення на проведення таких виплат, яке здійснюється Державною судовою адміністрацією України - головним розпорядником бюджетних коштів.
Тож, виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі №380/10637/22 в частині виплати заборгованості з додаткової винагороди, залежить не тільки від дій позивача, а й від здійснення відповідного фінансування (надходження до нього коштів від головного розпорядника бюджетних коштів) присуджених за судовим рішенням виплат.
Таким чином судом установлено, що рішення суду в цій частині не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення штрафу за невиконання судового рішення.
Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 16.07.2018 у справі №811/1469/18, від 23.04.2020 у справі №560/523/19, ухвалах від 23.01.2021 у справі №611/26/17.
Отже, обставини, на які посилається позивач свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в повному обсязі коштів за виконавчим документом зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального підрозділу Служби судової охорони і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.
За таких обставин, враховуючи те, що усі необхідні дії для виплати коштів буди здійснені боржником (позивачем), апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутня бездіяльність з боку позивача та наявність конкретних причин, які не уможливлюють виплату таких коштів стягувачеві.
Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Подібний висновок сформований Верховним Судом, в ухвалі від 16.07.2018 у справі №811/1469/18 та у постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18.
Наведені обставини дають підстави суду апеляційної інстанції не погодитись з висновком суду першої інстанції, як таким, що повністю спростовується доводами апеляційної скарги і встановленими обставинами справи.
Приписами частини 1 статті 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та позовні вимоги ТУ ССО у Львівській області задовольнити.
Керуючись ст. 2, 229, 268, 287, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області задовольнити.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі №380/23865/25 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батюк Мар`яни Василівни від 26 листопада 2025 року ВП №74269843 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 05.05.26