Справа № 195/497/26
2/195/359/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

04.05.2026 року  с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – Омеко М.В., за участі секретаря судового засідання – Мартинової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач у справі, ОСОБА_1 вирішила реалізувати належне їй нерухоме майно. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного їй нерухомого майна, а саме: 11.11.2011 року зареєстровано обтяження, реєстраційний номер обтяження: 11836614, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника, АЕ 948696 з оригіналу АА476707, 29 вересня 2006 року, Відділом ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області, перереєстровано у зв`язку із уточненням даних щодо власника обтяження майна замість обтяження за №3940940 від 24.10.2006 р., винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, належного їй всього майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту.
З питанням звільнення майна з під арешту позивач звернулася до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, і на звернення отримала листа від 06.04.2026 року за вих. №66042, в якому повідомляється, що відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на теперішній час у Відділі не перебувають на виконанні виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тобто, у відношенні до позивача взагалі відсутнє виконавче провадження, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна, тому, відповідно до положень частини 4 та 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», не можливо прийняти рішення зняття арешту з майна боржника.
Враховуючи викладене, для вирішення питання по суті, Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України рекомендовано звернутися до суду. 
Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту майна можливе лише на підставі рішення суду. 
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини».
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві разом з позовними вимогами заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Розгляд позовної заяви просить здійснювати за відсутності представника позивача. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належний чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.76 , ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-ІІV від 02.06.2016 року арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у п. 4 роз`яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Судом були встановлені наступні обставини.
Позивач у справі, ОСОБА_1 вирішила реалізувати належне їй нерухоме майно. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного їй нерухомого майна, а саме: 11.11.2011 року зареєстровано обтяження, реєстраційний номер обтяження: 11836614, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника, АЕ 948696 з оригіналу АА476707, 29 вересня 2006 року, Відділом ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області, перереєстровано у зв`язку із уточненням даних щодо власника обтяження майна замість обтяження за №3940940 від 24.10.2006 р., винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, належного їй всього майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту.
Як вбачається з копії листа Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.04.2026 року за вих. №66042, що відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що на теперішній час у Відділі не перебувають на виконанні виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, у відношенні до позивача взагалі відсутнє виконавче провадження, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 470474877 від 30.03.2026 року), виявлено арешт майна в спеціальному розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» належного їй нерухомого майна, а саме: 11.11.2011 року зареєстровано обтяження, реєстраційний номер обтяження: 11836614, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника, АЕ 948696 з оригіналу АА476707, 28 вересня 2006 року, Відділом ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області, перереєстровано у зв`язку з уточненням даних щодо власника обтяження майна, а саме внесення податкового номеру власника майна та дати народження власника майна замість обтяження за № 3940940 від 24.10.2006 р., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: ОСОБА_3 : Обтяжувач: ДВС Томаківського РУЮ. 
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області від 23 травня 2006 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після державної реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , актовий запис №81. 
До матеріалів справи додано копію паспорту громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданий 03 липня 2006 року Томаківським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, та ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , які видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Матеріали справи також містять копію Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 5468/25/2303/В від 16.10.2025 року, номер рішення 5468/25/2303/Р, відповідно до якого встановлено 1Б групу інвалідності загальне захворювання на 5 років згідно постанови №1338 від 15.11.2024 ререлік 3, та копію пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 виданого 19.11.2025 року Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном дії: 31.10.2023 року.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи вимоги діючого законодавства України, обставини справи, виходячи з того, що у відношенні до позивача взагалі відсутнє виконавче провадження, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна, тому, відповідно до положень частини 4 та 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», не можливо прийняти рішення зняття арешту з майна боржника, а отже, позивач позбавлена права розпоряджатися своєю власністю, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом I групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 19.11.2025 року та має пільги, передбачені п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 11, ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 274-279, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна – задовольнити. 
Зняти арешт на все майно ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), накладений ДВС у Томаківському районі Дніпропетровській області, який зареєстрований в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме: 11.11.2011 року зареєстровано обтяження, реєстраційний номер обтяження: 11836614, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника, АЕ 948696 з оригіналу АА476707, 28 вересня 2006 року, Відділом ДВС у Томаківському районі Дніпропетровської області, перереєстровано у зв`язку з уточненням даних щодо власника обтяження майна, а саме внесення податкового номеру власника майна та дати народження власника майна замість обтяження за №3940940 від 24.10.2006 р., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: ОСОБА_3 : Обтяжувач: ДВС Томаківського РУЮ. 
Судові витрати компенсувати за рахунок держави. 
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 35004297, юридична адреса: вул.Валерія Залужного,2, м.Покров Дніпропетровської області, поштовий індекс: 53300. 

Суддя:	  	М. В. Омеко