Справа № 344/22793/25 
Провадження № 22-ц/4808/1029/26 
Головуючий у 1 інстанції МЕРГЕЛЬ М. Р. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря – Гудяк Х.М.
учасники справи
позивач – Акціонерне товариство «Таскомбанк» 
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 20.05.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №4069394-507 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі 53 450 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк». Строк кредитування 24 місяці, проценти за користування кредитом 0,01 річних, комісія за обслуговування 6,9% щомісячно.
Кредитодавець в повному обсязі виконав свій обов`язок. В свою чергу позичальником умови вказаного кредитного договору не виконані, кредитні кошти не повернуті. 
Станом на 02.09.2025 року заборгованість відповідача за заявою-договором №4069394-507 від 20.09.2025 року становить 112465,56 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами, 59008,80 грн – сума заборгованості за комісією.
У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №4069394-507 від 20.09.2025 року в розмірі 112465,56 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованість за тілом кредиту, 6,76 грн – заборгованість за процентами, 59008,80 грн – заборгованість за комісією.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року позов АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за заявою – договором про надання споживчого кредиту від 20.05.2024 № 4069394-507 станом на 02.09.2025 у розмірі 53456,76 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1151,41 грн.

Не погодившись з рішенням суду АТ «Таскомбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Таскомбанк» по сплаті заборгованості за комісією у розмірі 59 008, 80 грн задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що умова щодо сплати комісії була погоджена сторонами та передбачена, зокрема, пунктами 1.2.3, 1.4 Заяви-договору №4069394-507 від 20.05.2024 року. Даний договір підписаний відповідачем. Положення Закону України «Про споживче кредитування» не містять заборони на встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові чи супутні послуги кредитодавця.
Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Відповідач підтвердив, що дана Заява-Договір є невід`ємною частиною договору (п. 2.6. Кредитного договору). Зазначає, що додаток №1 до договору становить графік платежів, де вказано помісячно плату за обслуговування кредиту, що становить комісію, а також одноразову плату за надання кредиту.
Відповідач не заявляв про недійсність умови договору 1.4. та в п. 1.2.3, не скористався своїм правом на надання пояснень чи відзиву на позовну заяву, хоча був належно повідомлений про ініціювання судового процесу з боку позивача, а також йому було надіслано повідомлення-вимогу від 10.09.2025 року.
На переконання скаржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у Заяві-договорі та Додатку № 1 визначено перелік послуг, за які відповідач зобов`язався сплачувати комісію. Оскільки чинне законодавство не забороняє встановлення таких платежів, позивач вважає, що має право вимагати їх стягнення.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

У судове засідання представник ТОВ «Таскомбанк» не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Апеляційним судом за місцем реєстрації відповідача направлялася судова повістка-повідомлення, яка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістка-повідомлення вважається врученою відповідачу.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що вона містить доводи щодо незгоди з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 59 008, 80 грн.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року в частині стягнення заборгованості у розмірі 53456,76 грн, з яких: 53450,0 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 6,76 грн – сума заборгованості за процентами, тому апеляційний суд відповідно до частини 1ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме у в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованість за комісією у розмірі 59 008, 80 грн.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення комісії, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів надання відповідачу додаткових та супутніх послуг кредитодавцем, пов`язаних із обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості), які передбачені договором і за які нараховано відповідну щомісячну комісію. Суд визнав положення п. 1.4 договору нікчемними та вважав, що відсутні підстави для стягнення з відповідача комісії у розмірі 59008,80 грн, як плати за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості).

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2024 року між сторонами укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4069394-507, яку підписано відповідачем власноручно.
Відповідно до умов п. 1.2.2 договору загальна сума кредиту становить 53450,0 грн.
Згідно з п. 1.2.4 договору сума кредиту без комісії за надання кредиту 50000,0 грн.
Відповідно до пункту 1.2.3. комісія за надання кредиту є фіксованою, нараховується банком і сплачується позичальником одноразово, під час надання кредиту у розмірі 6,9% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.2.4 заяви-договору і складає суму 3450, 00 грн.
Строк кредиту 24 місяці (п. 1.2.6 договору).
Проценти за користування кредитом 0,01 % річних (п. 1.2.9 договору).
Згідно з п. 1.4 договору комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості): нараховується банком щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду; розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту (база розрахунку комісії); складає суму 3688,05 грн.
Відповідно до п. 1.11 договору банк на умовах цієї заяви-договору зобов`язується надати споживчий кредит, а позичальник (споживач) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією заявою-договором. Кредит надається на власні потреби позичальника в сумі 53450,00 грн шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Таскомбанк». Протягом строку дії заяви-договору розміри процентів та комісії залишаються незмінними.
Згідно з графіком платежів дата видачі кредиту: 20.05.2024; дата повернення: 10.05.2026; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 141968,64 грн; сума кредиту за договором: 53450,0 грн; проценти за користування кредитом: 5,44 грн; за обслуговування кредитної заборгованості: 88513,20 грн; комісія за надання кредиту: 3450,0 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості до кредитного договору від 20.05.2024 № 4069394-507 станом на 02.09.2025 року, заборгованість за тілом кредиту становить 53450,0 грн, заборгованість за відсотками – 6,76 грн, заборгованості за комісією – 59008,80 грн.
10.09.2024 року позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу, відповідно до якої станом на 28.08.2025 заборгованість за кредитом становить: 53450,0 – основний борг; 6,65 грн – строкова заборгованість за процентами; 59008,80 грн – заборгованість за комісією.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справі, яка переглядається встановлено, що 20.05.2024 року між сторонами укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4069394-507, за умовами якого сума кредиту становить 53450,0 грн.
Звертаючись до суду з позовними вимогами АТ «Таскомбанк» окрім основної заборгованості просило стягнути з ОСОБА_1 59 008,80 грн заборгованості за комісією, яка відповідно до пункту 1.4 договору нараховується банком щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду; розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту (база розрахунку комісії); складає суму 3688,05 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В укладеному сторонами заяві-договорі про надання споживчого кредиту не зазначено перелік послуг кредитодавця, які надаються відповідачу, за які АТ «Таскобанк» встановлена комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору кредиту. За таких обставин положення договору про встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) у розмірі 6,9 % від суми наданої позики є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 59 008, 80 грн задоволенню не підлягають.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у заяві-договорі та Додатку № 1 визначено перелік послуг, за які відповідач зобов`язався сплачувати комісію, оскільки зазначене не відповідає умовам пункту 1.4 договору в якому не наведено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця з обслуговування кредиту, за надання яких справляється комісія.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Оскільки апеляційну скаргу АТ «Таксомбанк» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року.

Судді: В.М. Луганська

В.А. Девляшевський 

Є.Є. Мальцева