СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/1673/25
Провадження № 2/306/93/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(з а о ч н е)
15 травня 2026 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого — судді Жиганської Н.М.
за участю секретаря судового засідання Мігалко Е.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на житловий будинок. 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м.
Суд своєю ухвалою від 26.09.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 
Позивач подала до суду заяву (вх.№3404) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про визнання права особистої власності підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві за наявними у справі доказами.
Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с.31).Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розміщено оголошення на веб-сайті Свалявського районного суду Закарпатської області про виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи). Заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).
Суд проводить заочний розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. 
Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4, 15 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Суд встановив, що предметом спору в даній справі є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2000 року (свидетельство о заключении брака (на російській мові) серии НОМЕР_1 , место государственной регистрации: Балашовский городской отдел ЗАГС Саратовской области, запись акта №206 от 16.06.2000 года.
05 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (свидетельство о расторжении брака (на російській мові) серии НОМЕР_2 , место государственной регистрации: отдел записи актов гражданского состояния по г.Балашову и Балашовскому району Управления по делам записи актов гражданского состояния Правительства Саратовской области, запись акта №95 от 05.03.2014 года).
Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).
Позивач у позовній заяві зазначає, що 20.04.2011 року ОСОБА_1 придбано житловий будинок АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також позивач вказує, що фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені з 2007 року, а тому придбання житлового будинку було здійснено виключно за особисті кошти позивача у період шлюбу, за кошти, які належали їй особисто.
Судом досліджено:  копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.2011 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Баратей А.А., зареєстрованого в реєстрі за №241, згідно якого ОСОБА_1 (позивач) купила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 2124010100:02:054:0041 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія витягу 9812755 з Державного реєстру правочинів; копія витягу (індексний номер: 12854131) про державну реєстрацію прав, виданого КУП "Свалявське районне бюро технічної інвентаризації" від 21.04.2011 року, згідно якого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності, частка 1/1 - ОСОБА_1 (позивачу).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Визнання права особистої приватної власності на будинок, придбаний за час шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, регулюється ст. 57 Сімейного кодексу України. Хоча майно, набуте у шлюбі, вважається спільним (ст. 60 СК), судова практика підтверджує, що така презумпція може бути спростована. 
Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.01.2021 року (справа №306/1169/20) судом скасувано рішення та запис № 1285431 про реєстрацію права власності в цілому на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , вчинені 24 лютого 2011 року Комунальним унітарним підприємством "Свалявське районне бюро технічної інвентаризації. Визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 20 квітня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Баратей А.А., зареєстрований в реєстрі за № 241 та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , вчинену 21 квітня 2011 року на підставі вказаного правочину. 
Отже ОСОБА_1 , укладаючи договір 20.04.2011 року могла придбати лише 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, ураховуючи, що відповідачем заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені позовні вимоги не подано, відповідач в судове засідання не з`явився, заявлені проти нього позовні вимоги не оспорював (у відповідності ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій),суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно” - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Статтею 129 – 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).
У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 16, 182, 1216-1218 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на житловий будинок — задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа - 84,7 кв.м., житлова площа - 45,9 кв.м).
Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 15.05.2026 року в день розгляду справи і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів до Закарпатського апеляційного суду.
Ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 
Ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відоме місце проживання АДРЕСА_1 

ГОЛОВУЮЧИЙ-СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА