Номер провадження 2/754/7594/26
Справа №754/5470/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

13 травня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 9 167,96 грн, та ухвалив за відсутності учасників справи таке рішення:
Стислий виклад позицій сторін
18.02.2026 Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", звернувся до суду з позовом до Відповідачки, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25.12.2023-100001641 від 25.12.2023 у розмірі 9 167,96 грн, яка складається з: 6 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 2 267,96 грн заборгованості за відсотками та 900,00 грн комісії.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Відповідачка зареєстрована в підсистемі "Електронний Суд", отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі в елетронном кабінеті 8.04.2026. 
Додатково, з метою вжиття заходів щодо належного повідомлення Відповідачки про розгляд справи, Суд надсилав інформацію про дату початку розгляду справи - на номер телефону, що вказаний в позовній заяві та кредитному договорі.
Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі установив Відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву з доказами надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалася.
Суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву (частина восьма статті 178, частина друга статті 191 ЦПК України).
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ
Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) за кредитним договором зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Закон України "Про споживче кредитування" визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері та встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1). 
Цей Закон також встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначається у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
25.12.2023 Відповідачка за допомогою одноразового ідентифікатора (унікальний алфавітно-цифровий код E22 був надісланий на фінансовий номер телефону 0952187379) уклала з ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" електронний кредитний договір № 25.12.2023-100001641, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 28 днів з датою повернення 21.01.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн. 
Того ж дня о 13:59 кошти були перераховані Відповідачці на картку Visa НОМЕР_2 через платіжну систему LiqPay, що підтверджується електронною квитанцією "Виплата" платіжної системи LiqPay, еквайром якої є АТ КБ "ПриватБанк", ID операції НОМЕР_1 від 25.12.2023 про видачу коштів на суму 6 000,00 грн на картку № НОМЕР_2 . 
Суд визнав цей доказ належним та достатнім для підтвердження обставин перерахування кредитних коштів від Кредитодавця до Позичальника. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" є фінансовою, а не банківською установою. Інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити з огляду на положення Закону України "Про платіжні послуги". 
Суд бере до уваги також те, що перед укладенням договору Відповідачка пройшла обов`язкову процедуру ідентифікації через Систему BankID Національного банку, що забезпечило однозначне встановлення її особи на основі електронних даних банку, в якому вона обслуговується та її паспортних даних. 
Отже, Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши Вдповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка порушила умови договору, не здійснила погашення заборгованості.
Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Суд встановив, що Кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши Відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка натомість умови договору порушила. Відповідачка не здійснила повне погашення боргу у строк до 21.01.2024.
Перевіряючи правильність нарахування процентів, Суд встановив, що проценти за користування кредитом у сумі 2 267,96 грн нараховані за період з 25.12.2023 по 21.01.2024, тобто в межах строку кредитування. Процентна ставка за користування кредитом визначається згідно з пунктом пунктом 6 Кредитного договору, якимй встановлено процентну ставку у розмірі 1.35% за 1 (один) день користування кредитом.
Водночас Суд бере до уваги, що пунктом 5 розділу І Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон № 3498-IX), який набрав чинності 24 грудня 2023 року, було внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування". Зокрема, відповідними абзацами підпункту 6 пункту 5 розділу І Закону № 3498-IX статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено новими частинами, серед яких частина п`ята, яка імперативно встановлює загальне правило: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %".
Цим же пунктом 5 розділу І Закону № 3498-IX (а саме відповідними абзацами його підпункту 13) розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено пунктом 17 такого змісту: "17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %".
Отже, обидві вказані зміни - як щодо встановлення загального ліміту ставки в 1 %, так і щодо тимчасового перехідного періоду та лімітів у 2,5 % та 1,5 %, були врегульовані єдиною законодавчою нормою: пунктом 5 розділу І Закону № 3498-IX. Порядок застосування вказаних норм у часі визначений окремо. Так, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX чітко визначено, що дія пункту 5 розділу І Закону № 3498-IX (зокрема, норма про те, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %, та норма щодо тимчасового періоду) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). 
Ураховуючи загальні принципи дії актів цивільного законодавства у часі, норма частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після 24 грудня 2023 року.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що з огляду на приписи частини третьої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони підлягає особливому правовому захисту (Рішення від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін, через встановлення особливого порядку укладення договорів споживчого кредиту та обмеження свободи цивільного договору.
З огляду на таку об`єктивну нерівність сторін, під час застосування та тлумачення норм законодавства суди зобов`язані керуватися загальноправовим принципом, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 240/4894/23. Згідно з висновками Верховного Суду принцип тлумачення закону на користь особи (in dubio pro persona) вказує, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. У контексті спірних правовідносин цей принцип реалізується через імператив in dubio pro consumatore (принцип сприятливого тлумачення для споживача).
Суд бере до уваги, що в межах одного законодавчого акта (Закону № 3498-IX) існує загальне імперативне правило про обмеження максимальної денної процентної ставки в 1% поряд із тимчасовим дозволом на застосування ставки 2,5% та 1,5%. Одночасна наявність вказаних норм створює колізію норм права щодо тих кредитних договорів, що були укладені у період з 24 грудня 2023 року по 19 серпня 2024 року.
Водночас під час запровадження обмежень процентної ставки пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-IX було визначено, що дія нових імперативних обмежень поширюється навіть на ті договори про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом, у разі продовження строку їх дії. З цього логічно випливає, що якщо законодавець визнав, що дія пункту 5 розділу І Закону № 3498-IX застосовується також до раніше укладених договорів при їх пролонгації, то тим більше (a fortiori) ця імперативна норма є обов`язковою для застосування до нових договорів, укладених після набрання Законом чинності.
Здійснюючи системний аналіз наведених норм крізь призму принципу in dubio pro consumatore, Суд доходить висновку, що тимчасовий період, передбачений пунктом 17 Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", нерозривно пов`язаний із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 3498-IX. Поступове зниження процентної ставки до 2,5% та 1,5% було запроваджено для врегулювання правовідносин за договорами, які були укладені до 24 грудня 2023 року, але строк дії яких продовжувався після цієї дати. Натомість при укладенні нових договорів з 24 грудня 2023 року фінансові установи зобов`язані дотримуватися імперативної вимоги частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", встановлюючи ставку не більше 1% на день.
У справі, що розглядається, кредитний договір був укладений після набрання чинності Законом № 3498-IX. 
З огляду на викладене, пункт 17 Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо дозволеної ставки 2,5% та 1,5% не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки це погіршує становище споживача. Правомірним є застосування виключно загальної норми, яка встановлює обмеження денної процентної ставки на рівні 1%. Водночас умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
Тому Суд не бере до уваги розрахунок відсотків, наданий Позивачем, оскільки він ґрунтується на нікчемних умовах договору, та здійснює власний перерахунок в межах максимальної ставки 1% на день.
За розрахунком Суду розмір відсотків за тілом кредиту 6 000,00 грн протягом строку кредитування за ставкою 1% становить 1 680,00 грн (6 000 х 28 х 1%).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 680,00 грн. Вимоги про стягнення відсотків у розмірі 587,96 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Суд визнав обґрунтованими вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідачки заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту, оскільки Відповідачка за умовами кредитного договору мала обов`язок також сплатити комісію за надання кредиту: 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту (пункт 1.5.1), а Закон України "Про споживче кредитування" після внесення відповідних змін прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8) (пункт 31.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), пункт 43 постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 910/1274/24, пункт 61 постанови Верховного Суду від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24).
Суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24, розглядаючи у подібних правовідносинах питання щодо стягнення комісії про надання кредитом за типовим договором укладеним з кредитором, яка оплачується разово відповідно до п. 1.5.1., погодився з висновками судів щодо наявності правових підстав для стягнення комісії (пункт 91 постанови).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі № 641/8415/23).
У справі, що переглядається, Позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
Відповідачка не надала Суду доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, не навела власний контррозрахунок заборгованості, які б спростовували вимоги Позивача або сам факт прострочення зобов`язання.
Суд, керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Ціна позову -9 167,96 грн. Позов задоволено на суму 8 580,00 грн, що становить 93,59 % від ціни позову.
Отже, з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 491,63 грн (2 662,40 х 93,59%).
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором № 25.12.2023-100001641 від 25.12.2023 у розмірі 8 580,00 грн, що складається з: 6 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 680,00 грн заборгованості за відсотками та 900,00 грн комісії за надання кредиту, а також судовий збір у розмірі 2 491,63 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) 
Відповідачка  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 )
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд підписує повне рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 13.05.2026.
Суддя         Інна КОВАЛЕНКО