ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2026 р. Справа № 924/623/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Берездівської сільської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025
у справі № 924/623/25 (суддя Кирилюк Т.Ю.)
за позовом Берездівської сільської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маджоріста" 
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ: 
Берездівська сільська рада (далі - позивач; Берездівська СР; апелянт; скаржник) звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Систем" (надалі - відповідач; ТОВ "Синергія Систем"; Товариство) про стягнення 477 198,04 грн, з яких: 385 456,40 грн. заборгованості за непоставлений товар, 64 756,67 грн. пені, 5 322,47 грн. 3% річних та 21 662,50 грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовувались неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором від 26.03.2024 № 533.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 924/623/25.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2025 справу за позовом Берездівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Систем" про стягнення 477 198,04грн. передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 прийнято справу № 924/623/25 до провадження.
У підготовчому засіданні 28.10.2025 позивач повідомив суд про зміну назви відповідача на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста". 
Суд зазначив, що сама лише зміна найменування юридичної особи не впливає на правоздатність цієї особи, оскільки залишається однією й тією ж особою, з тим же ідентифікаційним кодом незалежно від найменування. Разом із тим, зазначені вище обставини є підставою для зміни назви відповідача у справі на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Згідно висновків місцевого господарського суду, будь-яких доказів відмови відповідача здійснити відпуск позивачу дизельного палива та бензину А-95 у загальній залишковій кількості 317 талонів сукупною вартістю 385 456,40 грн. матеріали справи не містять. Отже, позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав. Тому, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 385 456,40 грн. попередньої оплати не підлягає задоволенню. Крім того, заявлені позивачем вимоги про стягнення 64 756,67 грн. пені, 5 322,47 грн. 3% річних та 21 662,50 грн. інфляційних втрат не підлягають задоволенню, як похідні від основної.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Берездівська сільська ради звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до хибних висновків в рішенні; судом першої інстанції неправильно досліджено докази у справі; висновки, викладені у рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи.
Апелянт зазначає, що факт підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про факт передачі відповідачем товару, а лише підтверджував факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому. Тобто, сам факт передачі талону на пальне не може означати виконання умов договору.
В межах наведеного скаржник вказує, що передача талонів на пальне (картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем» (ТОВ "Маджоріста") від обов`язку передати Берездівській сільській раді, придбаний ним згідно договору, а саме: бензин А-95 у кількості 300 л. на суму 16 506,00 грн. та дизельне пальне у кількості 7280 л. на суму 368 950,40 грн. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддіми від 30.12.2025, апеляційна скарга в справі № 924/623/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.
У зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Владимиренко С.В. у відпустці, розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/394/26 від 05.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 справу № 924/623/25 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя: Алданова С.О., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Берездівської сільської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25. Розгляд апеляційної скарги Берездівської сільської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25 призначено на 01.04.2026.
У судовому засіданні 01.04.2026 оголошено перерву до 25.05.2026. 
Представник апелянта в судовому засіданні 25.05.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. 
У судове засідання представник відповідача не з`явився. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою від 01.04.2026 про доставку електронного документа до електронного кабінету останнього.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника відповідача судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованого клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства, якого належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.
Також судовою колегією зазначається, що письмового відзиву на апеляційну скаргу від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 26.03.2024 між Берездівською сільською радою (замовник; покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія Систем" (постачальник; виконавець) укладено договір № 533 (скорочено - договір), за умовами пункту 1.1 якого відповідач зобов`язався з дати укладання договору протягом 2024 року поставити позивачу товар, зазначений у специфікації до договору (додаток № 1), а позивач - прийняти і оплатити його вартість.
Згідно з пунктами 1.2 та 1.3 договору найменування товару - "Нафта і дистиляти", код ДК 021:2015:09130000-9 (бензин 4-95, дизельне паливо). Кількість, якість та ціна за одиницю товару зазначається у специфікації до договору (додаток №1).
Відповідно до пункту 3.1 договору (у редакції додаткової угоди від 10.10.2024 № 1), сума договору становить 912 178,40 грн.
Пунктами 4.1-4.2 договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати позивачем після пред`явлення відповідачем рахунка на оплату товару (згідно пункту 7 статті 51 Бюджетного кодексу України - за фактом поставки товару). До рахунку додається накладна. Розрахунки між сторонами здійснюються в українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Розрахунки за товар (партію товару) позивач здійснює протягом 10 робочих днів з моменту підписання видаткової накладної. При цьому, моментом виконання зобов`язань позивача по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.
Відповідно до пунктів 5.1 - 5.4 договору строк (термін) поставки товару - до 31.12.2024. Місце поставки товарів: 30053, Україна, Хмельницька область, село Березців, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 50, за місцезнаходженням АЗС учасника. Відповідач зобов`язався одночасно з товаром передати позивачу документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору, та актів цивільного законодавства. Право власності на товар та ризик випадкової його загибелі переходить до позивача з моменту приймання товару позивачем за видатковою накладною.
Згідно тверджень позивача, відповідачем було неналежним чином виконані свої обов`язки за договором від 26.03.2024 № 533. 
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України (норми якого були чинними на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність на підставі Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» № 4196-IX від 09.01.2025, який 28.08.2025 введено в дію) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено оплату за договором у загальному розмірі 912 178,40 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 01.04.2024 № 52 на суму 101 360,00 грн., від 01.04.2024 № 6 на суму 608 160,00 грн., від 15.07.2024 № 177 на суму 152 040,00 грн. та від 15.10.2024 № 173 на суму 50 618,40 грн. 
За твердженням позивача відповідачем не здійснено відпуск палива на загальну суму 385 456,40 грн., у зв`язку із чим позивачем направлено відповідачу претензію від 12.03.2025 № 220/06-30-2025 про повернення попередньої оплати.
Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач просив стягнути з відповідача суму передоплати за товар, який не поставлено у строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до пункту 5.1 договору строк (термін) поставки товару - до 31.12.2024.
При цьому, в силу п. 5.4 договору право власності на товар та ризик випадкової його загибелі переходить до позивача з моменту приймання товару позивачем за видатковою накладною.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем передано, а позивачем отримано товар у загальній кількості 17 920 літри (кількість), загальною вартістю 912 178,40 грн., що підтверджується видатковими накладними від 28.03.2024 № 745, від 09.07.2024 № 1744 та від 11.10.2024 № 2474. Зазначені видаткові накладні підписані з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень. 
У той же час, будь-яких доказів відмови відповідача здійснити відпуск позивачу дизельного палива та бензину А-95 у загальній залишковій кількості 317 талонів сукупною вартістю 385 456,40 грн. матеріали справи не містять.
Крім того, до претензії від 12.03.2025 № 220/06-30-2025 доказів про те, що постачальник не забезпечив можливість отримання товару покупцем також не додано. 
Окремо судовою колегією враховується, що за п. 6.2.1 договору замовник має право достроково розірвати договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, письмовим поштовим повідомленням повідомивши про це його у 30-денний строк. 
Втім, у матеріалах справи відсутні докази, що в межах строку поставки товару (31.12.2024) покупець звертався до постачальника з вимогами про дострокове розірвання договору з підстав невиконання зобов`язань виконавцем з поставки товару.
Відповідно до частин першої - третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 76, 77 ГПК України). 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду, що позивачем не доведено, належними та допустимими, в силу ст.ст. 76, 77 ГПК України, доказами факт порушення його прав з боку відповідача. 
За вказаного, за висновками судової колегії заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 385 456,40 грн. попередньої оплати не підлягає задоволенню. Крім того, заявлені позивачем вимоги про стягнення 64 756,67 грн. пені, 5 322,47 грн. 3% річних та 21 662,50 грн. інфляційних втрат не підлягають задоволенню, як похідні від основної.
Аналогічних правомірних висновків дійшов й суд першої інстанції.
У свою чергу, з огляду на вказані висновки щодо суті спору, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта про доведеність останнім наявності підстав для стягнення з відповідача суми передоплати за товар загальною вартістю 385 456,40 грн.
Отже, на переконання колегії суддів, аргументи апелянта не знайшли свого підтвердження в межах заявлених вимог, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через необґрунтованість у розумінні ст.ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника, прийняті до уваги, однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Водночас, підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору. 
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
За висновками судової колегії, доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до хибних висновків в рішенні; судом першої інстанції неправильно досліджено докази у справі; висновки, викладені у рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених позивачем в апеляційній скарзі доводів у цілому.
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (Берездівську СР).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Берездівської сільської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 924/623/25 - залишити без змін. 
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Берездівську сільську раду.
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 15.06.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков