ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2026 р. Справа№ 911/2924/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» про ухвалення додаткового рішення 
за результатами розгляду апеляційної скарги Вишгородської міської ради
на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 (повний текст рішення складено 16.03.2026) 
у справі №911/2924/25 (суддя С.О. Саванчук)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута»
до Вишгородської міської ради
про визнання укладеним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 у справі №911/2924/25 у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Мальченко А.О. апеляційну скаргу Вишгородської міської ради залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі №911/2924/25 залишено без змін.
01.06.2026 через підсистему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Вишгородської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 528,28 грн.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 01.06.2026 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу у справі надати суду протягом 5 (п`яти днів) з дня отримання даної ухвали заперечення/письмові пояснення стосовно поданої позивачем заяви.
03.06.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного документа на підтвердження оплати послуг адвоката (правничої допомоги), а саме платіжної інструкції №12219 від 02.06.2026 на суму 36 528,28 грн.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 04.06.2026 о 17 год. 24 хв., що підтверджується відповідною довідкою.
Представник відповідача в установлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 у даній справі строк заперечень/клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не подав.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статі 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №911/2924/25, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Колегією суддів установлено, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, що попередньо становитиме 100 000,00 грн (сто тисяч гривень).
Після прийняття 26.05.2026 постанови Північним апеляційним господарським судом у даній справі адвокат позивача Дядюра Н.О., керуючись положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, 01.06.2026, тобто у встановлений законом п`ятиденний строк (враховуючи, що 31.05.2026 неділя - вихідний день), через підсистему «Електронний суд» подала до Північного апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій представниця просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 36 528,28 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі представницею позивача додані копії Договору про надання правничої допомоги №10/09-25/1 від 10.09.2025, додатку №1 до даного Договору, акту приймання-передачі наданих послуг від 27.05.2026, ордеру на надання правової допомоги адвокатом Дядюрою Н.О. від 01.05.2026 серії АІ №2192538, докази направлення цієї заяви з додатками відповідачу у справі.
Із поданих документів судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.09.2025 між позивачем (клієнтом) та Адвокатським Об`єднанням «Унілекс» (Об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги №10/09-25/1 (далі, Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надавати за винагороду клієнту чи вказаним ним особам правничу допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, його Додатками.
За змістом пункту 2.2. Договору завдання на надання правничої допомоги, її обсяги, строки надання, визначаються за домовленістю сторін, виходячи з потреб клієнта. Сторони погодили, що у випадку необхідності завдання на надання правничої допомоги може визначатися сторонами в додатках до даного Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.
Згідно з умовами пунктів 2.7.-2.9. Договору прийняття послуг здійснюється сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі наданих послуг.
Сторони погодили, що розмір гонорару визначається сторонами у відповідному додатку до договору (пункт 5.2. Договору).
Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань по Договору (пункт 8.1. Договору).
У додатку №1 до даного Договору сторонами погоджено, що розмір винагороди Об`єднання за представництво адвокатом/адвокатами Об`єднання інтересів клієнта та надання правничої допомоги становить 150 доларів США за 1 (одну) годину роботи адвоката/адвокатів Об`єднання.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до Договору від 27.05.2026 Об`єднанням надано, а клієнтом прийнято такі послуги:
- підготовка та подання в інтересах ТОВ «Рута» відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/2924/25 - 26 566,02 грн (4 години);
- особиста участь представника ТОВ «Рута» адвоката Дядюри Н.О. у судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді у справі №911/2924/25 (із урахуванням часу прибуття до суду та очікування судового засідання) - 9 962,26 грн (1,5 години).
Загальна вартість наданих послуг становить 36 528,28 грн.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому 03.06.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції №12219 від 02.06.2026 про сплату ТОВ «Рута» Об`єднанню 36 528,28 грн. 
Отже, як вбачається із наданих позивачем документів, за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно з Договором позивачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на загальну суму 36 528,28 грн.
Відповідач в установлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 у даній справі строк заперечень/клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не подав.
Водночас, як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідні докази згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані позивачем до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів, керуючись такими критеріями визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до предмету позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, вважає заявлену позивачем до стягнення з відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 36 528,28 грн під час апеляційного перегляду справи дещо завищеною.
Суд у даному контексті враховує, що зі змісту відзиву на апеляційну скаргу не вбачається додаткового комплексного та усестороннього вивчення адвокатом позивача юридичної природи спірних правовідносин. Обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу викладені фактично на чотирьох сторінках, при цьому правова позиція сторін в суді апеляційної інстанції не змінювалася, адвокатом позивача (який в тому числі представляв інтереси позивача в суді першої інстанції) не потрібно було вивчати додаткові джерела права та законодавство, що регулює спір у справі, відзив на апеляційну скаргу фактично містить узагальнену позицію позивача у справі, яка наводилася ним ще в суді першої інстанції. 
Таким чином, вартість послуги за підготування та подання відзиву на апеляційну скаргу є завищеною та, на переконання колегії суддів, підлягає зменшенню до суми 20 000,00 грн.
Вартість участі представника позивача у судовому засіданні з урахуванням часу прибуття та очікування судового засідання суд вважає за необхідне обмежити сумою в 5 000,00 грн, яка, на його переконання, відповідає критерію реальності та необхідності їх понесення.
Із огляду на встановлене, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, зважаючи на складність справи, суд доходить висновку, що заява позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 25 000,00 грн (20 000,00 грн витрат за подання відзиву на апеляційну скаргу + 5 000,00 грн за участь адвоката позивача у судовому засіданні).
В іншій частині у задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 11 528,28 грн (36 528,28 грн - 25 000,00 грн) суд відмовляє.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі №911/2924/25 задовольнити частково.
Стягнути з Вишгородської міської ради (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, площа Шевченка, будинок 1, код ЄДРПОУ 04054866) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Київська, будинок 18, квартира 117, код ЄДРПОУ 20589041) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.
В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута» про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Матеріали справи №911/2924/25 повернути до місцевого господарського суду.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено після виходу членів колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко