ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/13973/25 Суддя (судді) першої інстанції: Жукова Є.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя  Грибан І.О.
судді:  Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича про визнання дій протиправними,
УСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .
Визнано протиправною бездіяльність Київського міського голови В. Кличка щодо не нагородження ОСОБА_1 нагрудним знаком «Почесний громадянин міста Києва», його мініатюрою, іменним годинником.
Зобов`язати Київського міського голову В. Кличка вручити невручені нагрудний знак «Почесний громадянин міста Києва», його мініатюру, іменний годинник Київського міського голови Радченку Віктору Васильовичу.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору по суті, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції розглянув спір не по суті позовних вимог, а зобов`язавши відповідача вручити позивачу нагрудний знак «Почесний громадянин міста Києва», втрутився в дискреційні повноваження Київського міського голови.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечую проти скасування рішення суду першої інстанції.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Київського міського голови В. Кличка, у якому просив суд визнати протиправним позбавлення його права на вручення іменного годинника при врученні «Почесної грамоти» Київського міського голови від 14.12.2024 №4040 та зобов`язати Київського міського голову В. Кличка нагородити позивача іменним годинником та вручити нагрудний знак до Почесної грамоти Київського міського голови у відповідності до п.3.3 Положення про Почесну грамоту від 16.05.2019 №892/7548. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Київського міського голови №4040 від 14.12.2024 позивача нагороджено Почесною грамотою, наразі всупереч п.3.3. Положення про Почесну грамоту від 16.05.2019, йому не було вручено іменний годинник.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався порядком вручення нагородних атрибутів звання «Почесний громадянин міста Києва», встановленим Положенням про звання «Почесний громадянин міста Києва», яке в свою чергу затверджене рішенням Київської міської ради від 01.06.2000 N 141/862 (Додаток 1) (у редакції рішення Київської міської ради від 16.05.2019 N 892/7548).
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується та звертає увагу на наступне.
Так, рішенням VIII сесії Київської міської ради VIII скликання від 16.05.2019 року N892/7548 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 01 червня 2000 року N141/862 «Про встановлення звання «Почесний громадянин міста Києва» та заохочувальних відзнак Київського міського голови» рішення Київської міської ради від 01 червня 2000 року141/862 »Про встановлення звання «Почесний громадянин міста Києва» та заохочувальних відзнак Київського міського голови» викладено в новій редакції, яка передбачає: 
«Відповідно до статті 22 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 6 Статуту територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року371/1805 , з метою заохочення і стимулювання працівників підприємств, установ та організацій міста Києва, громадян України, іноземних громадян за визначні заслуги у розвитку економіки та соціальної сфери міста Києва, збагачення національної інтелектуальної і культурної спадщини, плідну громадську діяльність Київська міська рада вирішила:
1. Встановити звання «Почесний громадянин міста Києва».
2. Встановити заохочувальні відзнаки Київського міського голови:
2.1. Нагрудний знак « ОСОБА_2 ».
2.2. Почесна грамота Київського міського голови.
2.3. Подяка Київського міського голови.
2.4. Нагрудний знак «Меценат міста Києва».
2.5. Медаль «Честь. Слава. Держава».
3. Затвердити:
3.1. Положення про звання «Почесний громадянин міста Києва» згідно з додатком 1.
3.2. Положення про нагрудний знак «Знак Пошани» згідно з додатком 2.
3.3. Положення про Почесну грамоту Київського міського голови згідно з додатком 3.
3.4. Положення про Подяку Київського міського голови згідно з додатком 4.
3.5. Положення про нагрудний знак «Меценат міста Києва» згідно з додатком 5.
3.6. Положення про медаль «Честь. Слава. Держава» згідно з додатком 6.»(далі - Положення N892/7548).
Тобто, рішенням Київської міської ради встановлено звання «Почесний громадянин міста Києва» та окремо визначено перелік заохочувальних відзнак Київського міського голови, до яких відноситься і Почесна грамота Київського міського голови (далі - Почесна грамота). рішенням VIII сесії Київської міської ради VIII скликання від 16.05.2019 року N892/7548 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 01 червня 2000 року N141/862 «Про встановлення звання «Почесний громадянин міста Києва» та заохочувальних відзнак Київського міського голови»
Також затверджено Положення про звання «Почесний громадянин міста Києва» та положення про кожну із заохочувальних відзнак окремо.
Відповідно до Положення про звання «Почесний громадянин міста Києва» (Додаток1 до Положення N892/7548) звання «Почесний громадянин міста Києва» є відзнакою територіальної громади міста Києва та присвоюється громадянам України, іноземцям, які зробили значний особистий внесок у соціально-економічний, культурний розвиток міста Києва, у справу збагачення національної культурної та духовної спадщини міста; за видатні досягнення у розвитку науки, освіти, культури, мистецтва, охорони здоров`я, спорту, бізнесу та інших сфер діяльності, у зміцненні міжнародного авторитету столиці України - міста Києва та користуються загальною повагою і авторитетом у територіальної громади міста Києва( п.1.1 Додатку 1).
Відповідно до п.1.2 цього Положення звання «Почесний громадянин міста Києва» присвоюється особі рішенням Київської міської ради один раз і є довічним.
Пункт 2.3. цього Положення визначає, що Подання про присвоєння звання «Почесний громадянин міста Києва» вноситься на ім`я Київського міського голови до 1 лютого поточного року.
Згідно п.2.6. цього Положення, структурний підрозділ апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), до компетенції якого віднесено питання розгляду матеріалів щодо нагородження заохочувальними відзнаками, забезпечує підготовку проекту рішення Київської міської ради про присвоєння звання «Почесний громадянин міста Києва» з урахуванням пункту 1.3 розділу 1 цього Положення та подання його на розгляд Київської міської ради до 31 березня поточного року.
Суд першої інстанції не звернув увагу, що подання про присвоєння позивачу звання «Почесний громадянин міста Києва» не вносилося і рішення Київською міською радою щодо цього не приймалося, а вирішення такого питання не відноситься до компетенції Київського міського голови.
Більше того, позовні вимог про визнання протиправною бездіяльність Київського міського голови В. Кличка щодо не нагородження ОСОБА_1 нагрудним знаком «Почесний громадянин міста Києва», його мініатюрою, а так само і про зобов`язання Київського міського голову В. Кличка вручити невручені нагрудний знак «Почесний громадянин міста Києва», його мініатюру не заявлялися.
Отже рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні обставин справи, що мали значення для вирішення спору, з порушенням норм процесуального права та застосування неналежної правової норми, що вказує на наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення по суті спору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином України, має статус ветерана праці; ветеран - інвалід війни 1 групи; учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).
На підставі подання Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради( київської міської державної адміністрації) від 25.10.2024 №051-25271, розпорядженням Київського міського голови від 15.11.2024 року №1094 позивача нагороджено Почесною грамотою Київського міського голови.
Відповідно до п. 2.1. Положення про Почесну грамоту Київського міського голови (далі -Додаток 3 Положення N892/7548) Подання про нагородження Почесною грамотою вноситься на ім`я Київського міського голови підприємствами, установами і організаціями, громадськими об`єднаннями, благодійними організаціями, творчими спілками (далі - суб`єкти подання) не пізніше ніж за 3 місяці до відзначення державного чи професійного свята, пам`ятної або ювілейної дати особи, підприємства, установи, організації, громадського об`єднання, благодійної організації, творчої спілки.
За результатами розгляду поданих документів структурний підрозділ апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), до компетенції якого віднесено питання розгляду матеріалів щодо нагородження заохочувальними відзнаками, в установленому порядку готує проект розпорядження Київського міського голови про нагородження Почесною грамотою.
Відповідно до розділу 3 Додатку 3 Положення «Порядок вручення Почесної грамоти», нагородження Почесною грамотою відбувається відповідно до розпорядження Київського міського голови ( п.3.1.).
Відповідно до п. 3.3. Додатку 3, особам, нагородженим Почесною грамотою, одночасно вручається іменний годинник Київського міського голови (опис наведено у додатку 3 до цього Положення).
З матеріалів справи вбачається, що, з урахуванням безпекових заходів під час воєнного стану, Почесну грамоту позивачу вручено головою Київської міської організації Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України».
При нагородженні Почесною грамотою позивачу не було вручено іменний годинник.
Даний факт відповідачем не заперечується. 
Натомість останній зазначає, що постійною комісією Київської міської ради з питань регламенту, депутатської етики та запобігання корупції повідомлення уповноваженого органу з питань закупівель про намір укласти договір з одним із учасників закупівель від 07.06.2024 на виготовлення годинників за ДК 021:2015:18520000-0:Персональні хронометри, визнано не ефективним та не раціональним використанням бюджетних коштів. Отже, іменні годинники для реалізації рішення Київської міської ради від 01 червня 2000 року № 141/862 «Про встановлення звання «Почесний громадянин міста Києва» та заохочувальних відзнак Київського міського голови» не закуповувалися(не замовлялися) саме Київською міською радою.
У зв`язку з чим, п.3 розпорядження Київського міського голови №1094 від 15.11.2024 затверджено кошторис витрат лише на виготовлення та вручення Почесних грамот.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до ст. 4 Закону України №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» ( далі - Закон №280/97) місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 24 Закону №280/97 правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.
Правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь.
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.26 Закону №280/97 розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету є виключною компетенцією рад.
Згідно з частиною 1 ст. 59 Закону №280/97 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
В свою чергу, відповідно до приписів ст.28 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін належать такі повноваження, як:
- складання, схвалення та подання на розгляд відповідної ради прогнозу місцевого бюджету, складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів;
- встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги;
- встановлення за узгодженим рішенням відповідних рад порядку використання коштів та іншого майна, що перебувають у спільній власності територіальних громад;
- здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.
Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» 15 січня 1999 року № 401-XIV система місцевого самоврядування у місті Києві включає:
-територіальну громаду міста;
-міського голову;
-міську раду;
-виконавчий орган міської ради;
-районні ради (у разі їх утворення);
-виконавчі органи районних у місті рад;
-органи самоорганізації населення.
Відповідно до положень ст.19 Закону № 401-XIV особливості бюджету міста Києва визначаються Бюджетним кодексом України.
Рішення органів державної влади, які тягнуть за собою додаткові видатки органів місцевого самоврядування міста Києва, обов`язково супроводжуються передачею їм необхідних для цього матеріальних та фінансових ресурсів. Зазначені рішення виконуються органами місцевого самоврядування міста Києва в межах переданих матеріальних та фінансових ресурсів.
Доходи бюджету міста Києва формуються за рахунок доходів, передбачених статтями 64-65, 68-69 Бюджетного кодексу України та трансфертів з Державного бюджету України на виконання столичних функцій.
За рішенням Київської міської ради до бюджетів районів міста можуть передаватися кошти для фінансування заходів, пов`язаних зі здійсненням містом столичних функцій.
Згідно з положеннями ст.21 Закону № 401-XIV Держава забезпечує здійснення містом Києвом столичних функцій шляхом, зокрема:
1) виділення окремим рядком у Державному бюджеті України фінансування витрат на здійснення містом Києвом столичних функцій. Нецільове використання коштів, виділених на виконання містом столичних функцій, не допускається і контролюється Київською міською радою;
2) затвердження стабільних, не менш ніж на два роки, бюджетних показників взаємовідносин Державного бюджету України і бюджету міста Києва;
3) надання субвенцій, виділення необхідних ресурсів для виконання програм, проектів та на інші витрати, пов`язані зі здійсненням містом столичних функцій.
Із системного аналізу зазначених правових норм слідує, що питання фінансування витрат на здійснення містом Києвом столичних функцій здійснюється за рахунок Державного бюджету, а розпорядником цих коштів є Київська міська рада.
Враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає, що неврученням позивачу іменного годинника, що є обов`язковим відповідно до Положення про Почесну грамоту Київського міського голови, порушено один з базових принципів правової держави - принципу правової визначеності, що є складовою верховенства права. 
Приймаючи рішенням VIII сесії Київської міської ради VIII скликання від 16.05.2019 року N892/7548 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 01 червня 2000 року N141/862 «Про встановлення звання «Почесний громадянин міста Києва» та заохочувальних відзнак Київського міського голови» Київська міська рада реалізувала свої повноваження, а в Позивача, відповідно, виникли легітимні очікування щодо отримання разом з Почесною грамотою і іменного годинника.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, Київський міський голова не приймав розпоряджень про обмеження права позивача на отримання іменного годинника.
Питання виділення коштів на реалізацію в тому числі Положення про Почесну грамоту Київського міського голови відноситься до компетенції Київської міської ради, до якої позовні вимоги не заявлялися та яка не була учасником розгляду даної справи.
Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, а отже не може вийти за межі позовних вимог, забезпечуючи ефективний спосіб захисту прав позивача.
З урахуванням вище наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено бездіяльності з боку Київського міського голови В.Кличка щодо не здійснення закупівлі(замовлення) та невручення іменних годинників особам, нагородженим відзнаками Київського міського голови, в тому числі і при нагородженні позивача Почесною грамотою Київського міського голови.
Покладення на відповідача обов`язку вручити позивачу іменний годинник можливе лише за умови проведення Київською міською радою закупівлі таких годинників.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що дає можливість дійти висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а доводи позовної заяви та заперечення позивача на апеляційну скаргу висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та відсутність вини в незабезпеченні вручення позивачу іменного годинника до Почесної грамоти. А ні доводи позовної заяви, а ні заперечення на апеляційну скаргу цих висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Варто також враховувати п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 18.05.2026р.)