Справа №155/992/26
Провадження №3/155/321/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року        місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,
за скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686324 від 07 червня 2026 року, ОСОБА_1 07 червня 2026 року об 11 годині 42 хвилини в селі Старики, по вулиці Берестецькій, керував автомобілем Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинено повторно протягом року, постанова серії ЕНА №6160228 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 15 листопада 2025 року, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686347 від 07 червня 2026 року, ОСОБА_1 07 червня 2026 року об 11 годині 42 хвилини в селі Старики, по вулиці Берестецькій, керував автомобілем Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager», що підтверджується тестом №110 від 07 червня 2026 року, результат огляду становить 0,28‰. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол ЕПР1 №514235 від 15 листопада 2025 року ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Оскільки справи №155/992/26 (провадження №3/155/321/26) та №155/993/26 (провадження №3/155/322/26) про вчинення ОСОБА_1 вищезазначених адміністративних порушень надійшли до суду та розглядаються одночасно, то відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП їх слід об`єднати провадженням, присвоївши новій справі номер: справа №155/992/26, провадження №3/155/321/26.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував факту керування транспортним засобом без права керування таким. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зазначив, що після проходження огляду на місці зупинки проходив огляд в медичному закладі в присутності поліцейських і за результатами огляду в стані алкогольного сп`яніння не перебував.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справ, приходжу до наступного висновку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, стверджується матеріалами справи, зокрема:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686324 від 07 червня 2026 року;
постановою поліцейського ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15 листопада 2026 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень;
дослідженим в судовому засіданні диском, на якому наявні відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, зупинився, після чого до нього під`їхали працівники поліції. Надалі ОСОБА_1 зазначив, що керував, не маючи права керування;
а також іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справ.
Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень ст. 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відеозаписи з бодікамери працівника поліції оцінені в сукупності з іншими доказами, як належні і допустимі докази, адже вони надають можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення. Ними зафіксовані реальні дані, які дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у судді не має.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Як вбачається з довідки відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №75103-2026 від 08 червня 2026 року, упродовж року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України «ІКС ІПНП «ГСЦ водійське посвідчення» інформація щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 відсутня.
При визначенні виду та розміру стягнення, судом відповідно до ст. 33 КУпАП враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
До обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 суддя відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя не вбачає.
Визначаючи вид адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суддя враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, суспільну небезпеку вчиненого та особу порушника, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Поряд з цим, суддя також враховує молодий вік ОСОБА_1 , те, що останній вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Дана міра адміністративного стягнення, на думку судді, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Що стосується питання про додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.
Згідно з довідкою відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №75103-2026 від 08 червня 2026 року, відповідно до інформаційного порталу НПУ «ІКС ІПНП «ГСЦ АМТ» власником автомобіля Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, суддя не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність у приватній власності порушника транспортного засобу, зокрема, автомобіля Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.
Отже, на підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у повторному протягом року вчиненні будь-якого з діянь, передбачених частиною першою цієї статті.
Суб`єкт адміністративного правопорушення спеціальний – водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Наведене дає підстави для висновку, що нормами чинного законодавства України визначено чіткий, послідовний та узгоджений між собою порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, фактичне встановлення такого стану або ж фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан вказаного виду сп`яніння.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, органом, що склав протокол, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686347 від 07 червня 2026 року, роздруківку з приладу «Drager», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07 червня 2026 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7 від 07 червня 2026 року, диск з відеозаписами з бодікамери поліцейського та постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №686347 від 07 червня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 07 червня 2026 року об 11 годині 42 хвилини в селі Старики, по вулиці Берестецькій, керував автомобілем Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager», що підтверджується тестом №110 від 07 червня 2026 року, результат огляду становить 0,28‰. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол ЕПР1 №514235 від 15 листопада 2025 року ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу також підтверджується роздруківкою приладу «Drager» та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 07 червня 2026 року об 11 годині 48 хвилин проведено огляд ОСОБА_1 за допомого приладу «Drager», тест №110, результат огляду на стан сп`яніння позитивний – 0,28‰, останній з результатом огляду згідний. Крім того, вказаний огляд зафіксований на відеозаписах з бодікамери поліцейського.
Разом з тим, з оглянутих відеозаписів з бодікамери поліцейського вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 висловив сумнів щодо результатів проведеного огляду, так як алкогольних напоїв в той день не вживав, а тому йому було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, на що останній погодився. При проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі результат тесту становив 0,16‰.
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7 від 07 червня 2026 року у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. При цьому, вказаний огляд проведено в межах двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
За вказаних обставин у судді існує обґрунтований сумнів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 62 Конституції України визначено, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.
Крім цього, у рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Надаючи оцінку доказам, наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддею встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Враховуючи наведені норми та дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, їх належність, допустимість та достатність для розгляду даної справи, виходячи з презумпції невинуватості, відповідно до якої усі суперечності слід застосовувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення, суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Окрім того, суддя зазначає, що згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На думку судді, поліцейський Гудзь В.О., склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, діяв не у спосіб, що передбачений законом України.
З метою недопущення в майбутньому зазначених порушень та недоліків при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, суддя вважає за необхідне про зазначені порушення і недоліки повідомити начальника відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області для відповідного реагування.
Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 221, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя –

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
У випадку добровільної несплати штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП його розмір стягнути з  ОСОБА_1  у подвійному розмірі.
Стягнути з  ОСОБА_1  в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Про причини та умови, що призвели до закриття провадження у справі, повідомити начальника відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Про вжиті заходи повідомити протягом місяця Горохівський районний суд Волинської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області         Яремчук С.М.