Справа № 161/6756/24 
Провадження № 1-кп/161/447/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024030580000398 від 28 січня 2024 року про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця ЗСУ, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні “солдат”, в порядку ст. 89 КК України не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінального проступку та злочинів), передбачених ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 , 
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 27 січня 2024 року, приблизно о 18 год, шляхом вільного доступу, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у подальшому продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 49/2024 від 05 лютого 2024 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 14 лютого 2024 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом обернення його на свою користь, перебуваючи у третьому під`їзді багатоповерхового житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме між другим та третім поверхами, де шляхом злому велосипедного замка, таємно, викрав велосипед марки “Ardis” типу “дамка”, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 3233 грн. 33 коп., чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 травня 2024 року №47 солдата ОСОБА_3 з 15 березня 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, а також зараховано на всі види забезпечення та визнано таким, що з 13 травня 2024 року приступив до виконання службових обов`язків у складі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок
і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Однак, солдат ОСОБА_3 , в порушення зазначених норм, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не пізніше 14 год 00 хв 25 липня 2024 року, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин не повернувся з навчання до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , де завершив фахову військову підготовку в 184 навчальному центрі.
У період часу з 25 липня 2024 року до 09 січня 2026 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 .
09 січня 2026 року працівниками ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , чим припинено вчинення тривалого кримінального правопорушення.
Окрім того, військовослужбовець Збройних сил України ОСОБА_3 , 03 січня 2026 року, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «ПУМБ» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення (згідно вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 34, 38 Закону України «Про платіжні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»), скориставшись тим, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння та не усвідомлював своїх дій, привласнив банківську картку АТ «ПУМБ» із номером банківського рахунку НОМЕР_3 , належну ОСОБА_8 , з метою подальшого незаконного використання, шляхом здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів.
Крім того, ОСОБА_3 , 03 cічня 2026 року в період часу з 18 год 15 хв по 22 год 59 хв, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово подовжений в передбаченому законом порядку та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись єдиним продовжуваним злочинним умислом щодо крадіжки коштів з платіжного документу, маючи при собі попередньо привласнену банківську картку АТ «ПУМБ» із номером банківського рахунку  НОМЕР_3 , за допомогою NFC-чіпа платіжної карти, використовуючи зазначену вище карту, таємно викрав, належні потерпілому грошові кошти, шляхом здійснення оплати за придбання товарів через прикладання карти до платіжного терміналу.
Таким чином, ОСОБА_3 , керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння усіх наявних на картковому рахунку потерпілого ОСОБА_8 грошових коштів, таємно викрав за допомогою банківської картки АТ «ПУМБ» із номером банківського рахунку  НОМЕР_3 , який відкрито на ім`я потерпілого грошові кошти на загальну суму 79180 грн. 51 коп., чим спричинив останньому майнову шкоду на вказану суму. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинених в умовах воєнного стану, в тому числі повторно, та їх кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Крім того, своїми умисними діями, які виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому із корисливих мотивів, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, своїми умисними діями, які виразились в самовільному залишенні військової частини або місця служби, військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану,  ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (кримінальному проступку та злочинах), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 27 січня 2024 року, приблизно о 18 год, перебуваючи у третьому під`їзді багатоповерхового житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме між другим та третім поверхами, викрав велосипед. Він же, у період часу з 25 липня 2024 року до 09 січня 2026 року усвідомлюючи, що є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, 03 січня 2026 року, перебуваючи за адресою свого проживання, скориставшись тим, що його знайомий ОСОБА_8 , перебував в стані алкогольного сп`яніння та не усвідомлював своїх дій, привласнив належну останньому банківську картку АТ «ПУМБ» із номером банківського рахунку  НОМЕР_3 , яку вподальшому використав для здійснення оплати за придбання товарів через прикладання карти до платіжного терміналу. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та врахувати, що він має намір повернутися у військову частину для продовження проходження військової служби.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку та тяжких злочинів, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про його стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, разом з тим, у 2013 році лікувався стаціонарно у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з діагнозом: «Гіперкінетичний розлад у пубертатному віці», з 2019 по 2023 роки у Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація», інформацію про притягнення раніше до кримінальної відповідальності, хоча судимість в порядку ст. 89 КК України вважається погашена, негативну характеристику по місцю проходження військової служби, разом з тим, суд враховує намір останнього на даний час повернутися у військову частину для продовження проходження військової служби, що свідчить про позитивні зміни в його ставленні до виконання службових обов`язків та прагненні до правослухняної поведінки, думку потерпілих, які в письмових заявах суду, у вирішенні міри покарання ОСОБА_3 покладались на розсуд суду, при цьому, не настоювали на суворому покаранні.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій частин статтей, за яким його засуджується та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавлення волі.
При цьому, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не знаходить.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122, 174 КПК України, суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судової експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі, а також по питанню скасування арешту, накладеного на майно.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати винним  ОСОБА_3  у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінального проступку та злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; 
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно  ОСОБА_3  до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. 
Запобіжний захід застосований відносно  ОСОБА_3  до набрання вироком законної сили залишити попередній – тримання під вартою.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_3  рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3  на підставі ч. 5 ст. 72 КК України терміни його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 20 березня 2026 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.
Речові докази: оптичні диски в кількості 3 шт. – залишити при матеріалах справи; грошові кошти в сумі 6000 грн., які поміщено до спецпакету ICR 0245584 – повернути та залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 . 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2026 року на грошові кошти в сумі 6000 грн., які поміщено до спецпакету ICR 0245584 - скасувати.
Стягнути з  ОСОБА_3  в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) грн. 92 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурорам.
Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1