Справа № 456/1817/26
Провадження № 1-кп/456/361/2026

ВИРОК
іменем України

08 червня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрия Львівської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 357, частиною 4 ст. 185 КК України, 

за участю:
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 , 24.11.2025, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував поблизу перехрестя доріг між населеними пунктами смт. Дашава, с. Йосиповичі та с. Корнелівка Стрийського району Львівської області, де на дорозі знайшов кредитну банківську карту «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , якою можна здійснювати розрахунок за допомогою чіпу без підтвердження коду, та в цей час у нього виник умисел на привласнення вищевказаної банківської карти, з метою подальшого зняття з неї грошових коштів для власних потреб без відома ОСОБА_5 , що знаходились на рахунку, при цьому усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківськими установами, та, згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є також офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.
Надалі, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на привласнення вказаного офіційного документу, та усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, розуміючи, що пластикова банківська картка видається банківськими установами та згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, з корисливих мотивів, таємно, привласнив кредитну банківську карту «Універсальна» № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 , з метою подальшого зняття грошових коштів для власних потреб без відома потерпілого, та розпорядився нею на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_3 , маючи при собі раніше привласнену кредитну банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 та знаючи, що розрахунок цією карткою здійснюється безконтактно, шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду, в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом здійснення розрахунку за товар.
Надалі, ОСОБА_3 в період часу з 08:28 год. 25.11.2025 до 17:12 год. 07.01.2026, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу ОСОБА_5 , з метою задоволення власних потреб, в тому числі із залученням дружини ОСОБА_6 , яка не була обізнана в злочинних намірах чоловіка, на касах магазинів, що за адресами: АДРЕСА_2 та вул. Шевченка, 42, с. Йосиповичі, Стрийського району, Львівської області, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провів безконтактні оплати зазначеною кредитною банківською карткою, шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду, здійснив розрахунки за придбаний товар сукупно на загальну суму 12 295, 62 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , завдав матеріальної шкоди АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , на загальну суму 12 295, 62 гривень.

Відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена:
частиною 1 статті 357 КК України - привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів;
частиною 4 статті 185 КК України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 357, частиною 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини і те що він вчинив вказані кримінальні правопорушення. Суду пояснив, що попросив пробачення у потерпілого. Розкаявся і шкодує про вчинене, просить суворо його не карати. 

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, завдана шкода йому відшкодована, претензій до ОСОБА_3 не має, просить суворо обвинуваченого не карати. 

За клопотанням сторін кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, встановивши, що вони правильно розуміють зміст обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення та відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їх позиції, суд роз`яснивши, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження всіх доказів зібраних органами досудового розслідування щодо обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, які ніким не оспорюються.

Судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:
- згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 та довідки з місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Стрий Львівської області та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідно до вимоги від 05.03.2026, ОСОБА_3 раніше не судимий; 
- згідно інформації КНП «ТМО СМОЛ» від 10.03.2026, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в цьому медичному закладі не перебуває;
- відповідно до характеристики, наданої ПОГ СВГ ВП Стрийського РУП, ОСОБА_3 характеризується позитивно;
- згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.03.2026, ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний. 

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 357, частиною 4 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення зібрано та надано суду докази, які долучені до матеріалів кримінального провадження а саме: 
витяги з ЄРДР від 03.03.2026, 17.03.2026; рапорти від 02.03.2026, 10.03.2026, 17.03.2026; заяву ОСОБА_5 від 18.02.2026; виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку №НОМЕР_1 ; записи з камер відеоспостереження, надані ФОП ОСОБА_7 ; протоколи огляду предметів від 09.03.2026, 13.03.2026; доручення нак проведення слідчих (розшукових) дій від 09.03.2026; заяву ОСОБА_3 від 13.03.2026 про добровільну видачу банківської карти № НОМЕР_1 ; постанову прокурора від 17.03.2026 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань; протокол про демонстрування відеофайлу учаснику слідчої дії від 17.03.2026; клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання від 20.03.2026; ухвалу слідчого судді від 24.03.2026 про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання; постанови про визнання предметів речовими доказами від 09.03.2026 та від 13.03.2026.
Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 20.03.2026, на платіжний рахунок ОСОБА_5 внесено кошти в сумі 12295,62 грн., як погашення заборгованості гр. ОСОБА_3 .

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт привласнення ОСОБА_3 офіційного документа (банківської карти), вчиненого з корисливих мотивів, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 357 КК України, а також факт таємного викрадення ОСОБА_3 чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку (п.п. 1, 2 ч.1 ст. 66 КК України). 
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені (ст. 67 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив умисні злочини, які відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком (ч.1 ст.357 КК України) та тяжким злочином (ч.4 ст. 185 КК України). Дані кримінальні правопорушення вчинено з корисливих мотивів та внаслідок їх вчинення завдано збитки потерпілому.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 ст. 357 КК України – у виді обмеження волі, частини 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі. 
Водночас, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , з огляду на його поведінку після вчинення злочину, а саме: усвідомлення негативності вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, про що свідчить визнання ним вини в судовому засіданні, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, та враховуючи думку потерпілого, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства й вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368, 371, 373, 374 КПК України, суд – 

ухвалив:

ОСОБА_3  визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 357, частиною 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:
за частиною 1 статті 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за частиною 4 статті 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України  ОСОБА_3  призначити остаточне покарання (за сукупністю злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази (постанови про визнання предметів речовими доказами від 09.03.2026, 13.03.2026), а саме:
компакт-диск DVD-R (на якому зафіксовано інформацію щодо подій, які мали місце: 03.01.2026 в періоді часу з 08:05 год. по 08:07 год.; 07.01.2026 в періоді часу з 12:51 год. по 12:53 год.; 07.01.2026 з 17:09 год. по 17:13 год., на вулиці Шевченка, 42, в с. Йосиповичі, Стрийського району, Львівської області, та на якому зафіксовано, як особа чоловічої статі та особа жіночої
статі здійснювали розрахунки банківською картою) - залишити при матеріалах кримінального провадження;
банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» (№ НОМЕР_1 , синього кольору) – повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя 	ОСОБА_1