Справа №303/9238/25
2-а/303/114/25
Ряд. стат. звіту - 17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року       м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді  Куцкір Ю.Ю. 
з участі секретаря судового засідання   Славич М.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника поззивача ОСОБА_1 – Кричфалушій Івана Івановича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №6148960 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивач ОСОБА_1 – Кричфалушій І.І. звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №6148960 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позов мотивований тим, що Постановою старшого інспектора 2 взводу УПП роти УПП батальйону УПП в Закарпатській області серії ЕНА №6148960 від 14.11.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за ч.9 ст.133-1 КУпАП за те, що 14.11.2025 року о 11 год. 08 хв. у м.Мукачеві по вул.Берегівській-Обїздній, він керуючи автомобілем марки «Renault Master», д.н.з.: НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу, при цьому не пройшов щозмінний перед рейсовий огляд лікаря, а ТЗ контроль механіка, чим порушив ч.10 ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт». 
Обставини, викладені у оскаржуваній постанові представник позивача вважає недостовірними, позивач свою вину не визнає, а саму постанову необгрунтованою, а також такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права і як наслідок підлягає скасуванню. 
Представник позивача зазначає, що позивача працівниками поліції було зупинено безпричинно. Також, ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт» має найменування «основні права та обовязки автомобільного перевізника та автомобільного самозайнятого перевізника, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах», тобто поширюється на перевізників, які здійснюють перевезення безпосередньо пасажирів та визначає права та обов`язки перевізників, які здійснюють перевезення людей. Натомість, як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію транпсортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Renault Master», д.н.з.: НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним фургоном ізотермічний, тобто не призначений для перевезення пасажирів.
Крім цього, представник позивача звертає увагу, що ч.10 у ст.30 вищезазначеного Закону відсутня, так як така стаття має лише 3 частини, а отже працівник поліції визначив вчинення позивачем порушення за частиною статті якої не існує. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження передбачених ст.ст.268, 286 КАС України. Також відповідачу було надано можливість подати відзив на позовну заяву.
У свою чергу, представник відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області – Вовканич А.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволенняи позову та просив суд у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у ньому. 
Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Частинами 1 та 2 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний забезпечувати проведення щозмінного передрейсового та післярейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів.
Відповідно до ч.9 ст.133-1 КУпАП відповідальність передбачена за перевезення пасажирів чи вантажів водієм, який не пройшов щозмінного передрейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів, або перевезення без проведення передрейсового контролю технічного стану транспортних засобів.
Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №6148960 від 14.11.2025 року, 14.11.2025 року о 11:08 год. по вул.Берегівська-об`їздна, 12, здійснював перевезення вантажу, при цьому водій не пройшов щозмінний перед рейсовий огляд лікаря, а ТЗ контроль механіка, чим порушив ст.30 ч.10 ЗУ АМТ – перевезення пасажирів чи вантажу без проведення перед рейсового контролю технічного стану ТЗ, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.9 ст.133-1 КУпАП. Крім того в п.7 постанови не зазначено відомостей про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення.
Як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Renault Master», д.н.з.: НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , є спеціалізованим вантажним фургоном ізотермічний.
Із Рапорту старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП Ільницького В. доданого до відзиву на позовну заяву слідує, що ним під час несення служби 14.11.2025 року в м.Мукачево по вул.Берегівська-Об`їздна, 12, в ході рейдової перевірки, було зупинено ТЗ марки «Renault Master», д.н.з.: НОМЕР_1 », водій якого керуючи транспортним засобом, здійснював перевезення вантажу та при цьому водій не пройшов перед рейсовий огляд лікаря, а транспортний засіб – контроль механіка, чим порушив ч.10 ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт». При винесенні постанови через нестабільну роботу службового планшету та перебої мережі не вдалося зберегти інформацію щодо технічного засобу, яким здійснювалось фото/відео фіксація.
Із Довідки наданої до відзиву до позовної заяви вбачається, що відео- та фото файли з портативних відео реєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП за період чергування 14.11.2025 року відсутні. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Так, представником відповідача в підтвердження обґрунтувань винесеної постанови надано лише відзив, а будь-яких достатніх та належних доказів на підтвердження винуватості позивача у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, поліцейським не надано.
Крім цього, судом встановлено, що відповідачем у оскаржуваній постанові, зазначено порушення позивачем вимог ч.10 ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в той час, як така стаття містить у собі тільки 3 (три частини), що у свою чергу свідчить про інкриміноване порушення, яке не передбачено відповідним законом. 
Крім цього, стаття 30 даного Закону має назву «Основні права та обов`язки автомобільного перевізника та автомобільного самозайнятого перевізника, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах», що свідчить про те, що в ній передбачені права та обов`язки автомобільного перевізника та автомобільного самозайнятого перевізника, які здійснюють перевезення саме пасажирів, а не перевезення вантажу.  
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не було надано належних доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.133-1 КУпАП, яке полягало у порушенні ст.30 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а відтак відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані у справі докази та норми чинного законодавства, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.133-1 КУпАП, не доведена. Доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, судом не здобуто.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. 
Згідно з ч.2 ст.6 КАС та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
За правилами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 6148960 від 14.11.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогамст.283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, а тому постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією, однак повинен був сплатити 605,60 гривень, а тому різниця, як зайво сплачена сума, підлягає поверненню позивачу, а судовий збір у розмірі 605,60 гривень підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статями 77, 134, 139, 243-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Постанову старшого інспектора 2 взводу УПП роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітана поліції Ільницького Віктора Олександровича, серії ЕНА №6148960 від 14.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.9 ст.133-1 КУпАП – скасувати, а провадження у справі – закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути з державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 зайво сплачену суму судового збору у розмірі 605,40 гривень, які ним було сплачено відповідно до Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 122 від 22.11.2025 року, код платника 2867812792, Отримувач: ГУК у Зак.обл./Мукачівська тг/22030101, рах. отрим.: UA908999980313141206000007383, Код отримувача: 37975895, Призначення платежу: 101; 2867812792; Судовий збір Державна судова, Судовий збір Мукачівський міськрайонний суд, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ). 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місце знаходження: 03048, м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3, в особі УПП в Закарпатській області, місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, вул.М.Польового, 2, Закарпатська область. 
Повний текст рішення виготовлено 22.05.2026 року.

Головуючий         Ю.Ю. Куцкір