Справа № 752/14946/25 
Провадження № 2/752/3279/26

Заочне Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

03 лютого 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лісненка А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сто доріг» та Національне агенство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про розірвання договору на туристичне обслуговування та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кирилець М.О., звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.01.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Сто доріг», який діяв від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК» тм «TUI» (далі- туроператор) було укладено договір на туристичне обслуговування № 14/10, відповідно до якого позивачем було замовлено та оплачено тур до Республіки Сейшельські Острови на період з 22.02.2022 по 02.06.2022 для трьох осіб: для позивача, її чоловіка та їхнього сина. Турагент, діючи на виконання умов договору, переказав отримані від позивача кошти на користь туроператора двома платежами на загальну суму 187357 грн.: 14.01.2022 - 99800 грн. та 15.01.2022 - 87557 грн.. У зв`язку із введенням військового стану в Україні позивач разом із своїми рідними не змогли скористатися туристичними послугами згідно умов договору. Позивачем направлено претензії про повернення сплачених коштів: турагенту - 02.08.2024 та туроператору - 04.06.2025, проте, відповіді не отримала. Отже, відповідач порушив умови договору на туристичне обслуговування, оскільки туристичні послуги позивачу в обумовлений сторонами строк надані не були та про зміну обставин з метою надання можливості відмовитися від виконання договору позивач повідомлена не була. Проте, відповідачем не повернуто позивачу сплачені нею кошти за туристичний продукт, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору та Закону України «Про туризм», внаслідок чого позивач значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала. Вважає, що оскільки відповідачем не вчинено будь-яких дій на виконання договору позовні вимоги про стягнення коштів та розірвання вказаного договору є обґрунтованими. 
Позивач просить суд розірвати договір про туристичне обслуговування № 14/10 від 14.01.2022, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Сто доріг», який діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine; стягнути із ТОВ «ТТВК» на користь ОСОБА_1 кошти за неотримані послуги згідно договору 14/10 від 14.01.2022 в розмірі 187357 грн..
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 82-83). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 
15.09.2025 від третьої особи - Національного агенства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів подані письмові пояснення (а.с. 98-101), в яких зазначили, що АРМА є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнуто за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими. Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2022 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №42022102070000080 шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», майно, а саме корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу ТОВ «ТТВК» (ЄДРПОУ 36285831) в розмірі 31570889,70 гривень, яка належить «КАЙФЕЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД», кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_2 , громадянин російської федерації. Щодо суті позовних вимог зазначили, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який діє по даний час. Неможливість завершити надання відповідачем туристичних послуг в повному обсязі пов`язана з форс-мажорними обставинами. У зв`язку з введенням воєнного стану регулярне пасажирське авіасполучення через державний кордон України з 24.02.2022 закрито. Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила військову агресію російської федерації проти України та зазначила, що дані обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання якого стало неможливим у встановлений термін, внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. 
В судовому засіданні учасники справи відсутні.
Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без участі позивача (а.с. 93-95). 
Відповідач про причини неявки представника суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації останнього, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа - Національне агенство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про причини неявки представника суд не повідомило.
Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сто доріг» про причини неявки представника суд не повідомило.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.01.2022 між ОСОБА_1 (турист) та ТОВ «Сто доріг» (турагент), яке діє від імені та за дорученням TUI Україна (туроператор), укладено договір № 14/01 на туристичне обслуговування (а.с. 15-22). 
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань та інформації з офіційного сайту ДП Український інститут інтелектуальної власності судом встановлено, що ТОВ «ТТВК» здійснює діяльність в тому числі туристичних операторів (основний) та є заявником торгівельних марок «TUI», «TUI Україна».
Відповідно до п. 1.1. Договору турагент за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням туриста комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.
Турагент/туроператор виступає як посередник між туристом, з одного боку, і відповідними транспортними, страховими компаніями, готелями та іншими організаціями (підприємствами, установами), з іншого боку (п. 1.2).
Договір та заявка, яка є невід`ємною частиною даного договору, оформлюється у двох примірниках по одному для кожної сторони (п. 1.5).
Відповідно до п. 2.3.1 договору Турагент зобов`язався забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), відповідно до умов цього договору. Зобов`язання турагента щодо виконання умов цього договору виникає тільки після повної та своєчасної сплати туристом вартості турпродукту та надання всіх необхідних для оформлення туристичної подорожі документів.
Турист зобов`язався сплатити вартість туристичного продукту в порядку і терміни, передбачені п 3.4 цього договору (п. 2.4.7).
Відповідно до копії заявки № 14/01 на надання туристичних послуг (а.с. 23) вартість туру становить 187357 грн..
На виконання договору на туристичне обслуговування, позивачем здійснено передоплату туру та перераховано на рахунок турагенту ТОВ «Сто доріг» грошові кошти у розмірі 187357 грн., які, в подальшому були перераховані ТОВ «ТТВК» (а.с. 29-31, 33-34).
Відповідно до копії вищевказаної заявки надання туристичних послуг від 14.01.2022 визначено, що тур продукт надається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Республіки Сейшельські Острови в період з 22.05.2022 по 02.06.2022 (а.с. 23).
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).
Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм».
За змістом статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема, вартість туристичного обслуговування і порядок оплати, форма розрахунку.
Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що послуги за договором на туристичне обслуговування не були надані з незалежних від неї причин, а сплачені нею кошти не було повернуто.
Загальновідомою є обставина, що у зв`язку із введенням Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану на всій території України із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, який у подальшому було продовжено, затвердженого Законом України від 24.02.2022 N 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», повітряний простір над Україною був закритий, що унеможливило виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на туристичне обслуговування № 14/01.
Сторони договору на туристичне обслуговування № 14/01 у пункті 8.3. договору погодили, що якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не взмозі надати вищевказану та узгоджену сторонами за цим договором значну частину туристичного продукту, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туристичних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 8 статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Отже, відповідач зобов`язаний був повідомити позивача про неможливість виконання ним укладеного договору на туристичне обслуговування у зв`язку із введенням на території України воєнного стану і відповідно до зазначеної вище норми Закону України «Про туризм» це дає туристу право відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту).
З наданих суду документів вбачається, що позивачем на виконання умов договору на туристичне обслуговування № 14/01 здійснена оплата у загальному розмірі 187357 грн. на рахунок ТОВ «Сто доріг», які в подальшому були ТОВ «Сто доріг» були перераховані ТОВ «ТТВК», що підтверджується копіями платіжних доручень № 1968 від 14.01.2022 та № 1971 від 15.01.2022 (а.с. 33, 34).
Враховуючи, що відповідач не виконав умови договору, відповідно до положень пункту 8.3. договору він зобов`язаний повернути позивачу усі сплачені кошти.
Позивачем направлено претензії про повернення сплачених коштів: турагенту - 02.08.2024 та туроператору - 04.06.2025 (а.с. 44-49, 52-54), проте, як зазначила в позові позивач, відповіді не отримала.
Щодо наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем умов договору, укладеного з позивачем, суд зазначає наступне.
Так, Торгово-промислова палата України у своєму листі від 28 лютого 2022 року вказала, що: «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Разом із тим, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.
Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі №922/1093/22).
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Матеріали справи не містять посилань відповідача на те, що введення на території України воєнного стану, унеможливило виконання зобов`язання по поверненню отриманих від позивача грошових коштів.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 918/631/19 у постанові від 22.09.2020, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів, які були сплачені позивачем за договором про надання туристичних послуг №14/01, оскільки послуги, передбачені договором, надані не були.
Щодо позовних вимог про розірвання договору на туристичне обслуговування, суд зазначає наступне.
Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено частиною четвертою статті 631 ЦК України. Проте поняття «строк дії договору» та «строк виконання зобов`язання» не є тотожними.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.
Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.
Верховний Суд неодноразово викладав висновок про те, що за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.
Отже, встановлення обставин закінчення строку дії договору, щодо якого заявлено позов про його розірвання, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про його розірвання, оскільки розірвання договору, строк дії якого закінчився, є неможливим як таке.
Виходячи з викладеного, обставини наявності/відсутності істотного порушення умов договору однією з його сторін не мають визначального характеру у вирішенні спору про розірвання договору, строк дії якого закінчився.
За обставинами даної справи, укладений 14 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сто доріг», яке діє від імені та за дорученням TUI Україна, договір № 14/01 на туристичне обслуговування (а.с. 15-22), відповідно до п. 7.1 договору, вступає в силу з моменту його підписання сторонами і сплати туристом повної вартості туристичного продукту та діє до дати закінчення туристичної подорожі.
Згідно заявки, тур мав початок 22.05.2022 та мав закінчитись 02.06.2022.
Отже закінчення терміну туристичної подорожі 02.06.2022 є датою закінчення дії договору.
Оскільки позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору лише у червні 2025 року, тобто після закінчення строку дії цього договору, визначеного сторонами у пункті 7.1, відсутні правові підстави для його розірвання.
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 187357 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).
Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом буа звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а позовна заява підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1873,57 грн..
Керуючись ст.ст. 15, 509, 526, 530, 617, 626, 628, 629, 631, 651, 901,909 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сто доріг» та Національне агенство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про розірвання договору на туристичне обслуговування та стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (ЄДРПОУ: 36285831, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, офіс 128) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 187357 (сто вісімдесят сім тисяч триста п`ятдесят сім) гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (ЄДРПОУ: 36285831, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, офіс 128) в дохід держави судовий збір в розмірі 1873 (одна тисяча вісімсот сімдесят три) гривні 57 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 );
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (ЄДРПОУ: 36285831, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, офіс 128);
Третя особа - Національне агенство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (код ЄДРПОУ: 41037901, місцезнаходження: м. Київ вул. Бориса Грінченка, 1);
Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сто доріг» (код ЄДРПОУ: 31899154, місцезнаходження: м. Запоріжжя, проспект Маяковського, 11 кім. 108 Запорізької області).

Суддя К.Г. Плахотнюк