КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 752/5163/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1356/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Ольшевська І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кравченко Яніною Іванівною на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування та просила стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 84 995,44 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позову зазначала, що відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 30.10.2024 о 07 год. 42 хв. по вул. Сергія Серікова біля буд. 24 в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка зупинилась попереду нього. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя 03.12.2024 по справі №333/9971/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», а тому для виплати страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача, який 15.01.2025 здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 53 132,99 грн. Однак, як вказує позивач, внаслідок ДТП її автомобіль зазнав механічних ушкоджень передньої, задньої і бокової частини, що спричинило матеріальну шкоду в розмірі 141 328,43 грн, а тому, враховуючи, що відповідачем відшкодовано 53 132,99 грн, різниця між фактичною виплатою та встановленим збитком складає 84 995,44 грн, які відповідач відмовляється сплачувати. 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2025 позов залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити повністю. 
На обґрунтування вимог апелянт зазначає, ОСОБА_1 дійсно підписала акт огляду транспортного засобу та погодилася з пошкодженнями зазначеними в ньому. Звернуто увагу, що цим актом зафіксовано пошкодження в тому числі передньої частини автомобіля та не зазначено, що ці пошкодження не стосувались ДТП.
Крім того, вказує, що факт пошкодження передньої частини автомобіля позивача внаслідок ДТП підтверджується протокоолом про адміністративне правопорушення складеного на місці ДТП.
Щодо посилання суду на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/9969/24, якою  ОСОБА_1 визнано винною у ДТП, що сталася 30.10.2024 між її автомомілем та автомобілем Daewoo Lanos, зазначає, що вказана постанова не містить конкретизації пошкоджень цих автомобілів та не спростовує факту спричинення пошкодження передньої частини автомобіля позивача внаслідок зіткненння з автомомбілем Mercedes Benz Sprinter, внаслідок якого автомобіль позивача, від удару у задню частину, відкинуло в автомобіль Daewoo Lanos.
Зазначає, що зі звіту від 05.01.2025, не вбачається, які пошкодження були враховані при визначенні вартості відновлювального ремонту.
Вказує, що страхова вибірково надала оцінку пошкоджень автомобіля, адже не було взято до уваги акт огляду та схему протоколу в яких зазначено пошкодження автомобіля позивача.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилом частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що страховик у встановленому законом порядку здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого було складено акт огляду, з яким позивачка ознайомилась та правильність зафіксованих у ньому пошкоджень не заперечувала, після чого на підставі проведеної оцінки виплатив страхове відшкодування. При цьому позивачка не надала належних та достатніх доказів на підтвердження того, що визначений страховиком розмір збитків є неправильним або що їй підлягає виплата більшої суми страхового відшкодування. Крім того, суд врахував, що позивачку також було визнано винною у вчиненні ДТП, внаслідок якої її транспортний засіб отримав частину пошкоджень, які не підлягають відшкодуванню за рахунок страховика іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2024 о 07 год. 42 хв по вул. Сергія Серікова, біля будинку 24 в м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем з автомобілем Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка зупинилась попереду нього. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, цим спричинені матеріальні збитки, травмованих немає, чим порушив вимоги п.п. 12.1. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Зазначені обставини встановлені постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03.12.2024р. у справі №333/9971/24, за якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , на дату настання ДТП була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221800962 від 29.06.2024.
За цим полісом визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160 000,00 грн., франшизу - 3 200,00 грн.
Позивач 01.11.2024 звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою.
08.11.2024 представником відповідача був оглянутий автомобіль позивача, про що складено Акт огляду транспортного засобу. В Акті зазначено, що позивач з актом ознайомлена та пошкодження записані правильно.
На підставі цього Акту огляду Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 складено Звіт №44825 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 05.01.2025р., за яким ринкова вартість автомобіля Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , 469 467,90 грн., вартість відновлювального ремонту - 101 977,07 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,6223, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 62 259,59 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 56 332,99 грн.
За результатами складеного Звіту від 05.01.2025 відповідачем складено Страховий акт №231974/1/2024 про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 53 132,99 грн., яке було перераховано відповідачем позивачу.
Як вбачається, сума страхового відшкодування вирахувана відповідачем наступним чином: 56 332,99 грн. (вартість матеріального збитку без урахування ПДВ) - 3 200,00 грн. (франшиза) = 53 132,99 грн.
Позивач також надала Звіт №3606 з оцінки вартості матеріального збитку від 15.11.2024, виготовлений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 , за яким вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження 30.10.2024 складає 141 328,43 грн.
Також, встановлено, що 11.12.2024 ОСОБА_1 також за постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/9969/24 визнана винною в ДТП, що сталася 30.10.2024 о 07 год. 42 хв. у м. Запоріжжі, по вул. Сергія Серікова, в результаті якої транспортні засоби ОСОБА_1 Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Станом на час виникнення спірних правовідносин чинним був Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-IV.
У положеннях статей 3, 5, 6 цього Закону зазначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У відповідності до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання також події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до пунктів 34.2., 34.3. статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерти для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Колегія суддів звертає увагу на те, що страховик після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу позивачки, за результатами якого складено акт огляду транспортного засобу. Зі змісту вказаного акта вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з його змістом та підтвердила правильність зафіксованих у ньому пошкоджень.
Посилання на те, що акт огляду транспортного засобу містить відомості про пошкодження передньої частини автомобіля Nissan Juke, а тому такі пошкодження підлягають відшкодуванню за рахунок страховика, колегія суддів відхиляє. Сам по собі факт фіксації в акті огляду певних пошкоджень транспортного засобу не свідчить про те, що всі вони виникли виключно внаслідок дій водія забезпеченого відповідачем транспортного засобу та підлягають відшкодуванню в межах спірного страхового випадку.
На підставі зазначеного акта огляду ФОП ОСОБА_3 складено звіт №44825 від 05.01.2025 про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 56 332,99 грн. З урахуванням франшизи у розмірі 3 200,00 грн відповідачем було визначено та виплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі 53 132,99 грн.
Доводи скаржника про те, що звіт №3606 від 15.11.2024, складений на замовлення позивачки, підтверджує більший розмір матеріального збитку, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки сам по собі такий звіт не доводить неправомірності визначеного страховиком розміру страхового відшкодування та не підтверджує, що всі зазначені у ньому пошкодження транспортного засобу Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , перебувають у причинному зв`язку саме з діями водія забезпеченого транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому колегія суддів враховує, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 у справі №333/9969/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку зі зіткненням належного їй транспортного засобу Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 . Вказана постанова набрала законної сили, відомостей про її оскарження чи скасування матеріали справи не містять. 
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що всі пошкодження автомобіля позивачки виникли виключно внаслідок дій водія транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter, спростовуються наявними у справі доказами, з яких убачається, що частина пошкоджень автомобіля Nissan Juke виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винною у вчиненні якої визнано саму ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль позивачки після удару в задню частину було відкинуто на автомобіль Daewoo Lanos, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, які б спростовували обставини, встановлені постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 у справі №333/9969/24.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення з відповідача додаткової суми страхового відшкодування у розмірі 84 995,44 грн.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до її незгоди з висновками суду. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, внаслідок чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2025 підлягає залишенню без змін, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки колегія суддів не задовольняє апеляційну скаргу то перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 268, 369, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кравченко Яніною Іванівною залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач 
Судді