ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. Справа № 924/248/26 
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" м. Хмельницький
про стягнення 22454,01 грн

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 06.03.2026 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" про стягнення 22454,01 грн, з яких 20600,00 грн основного боргу, 1519,32 грн пені, 149,00 грн - 3% річних, 185,69 грн інфляційних втрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 03.12.2025 відповідач шляхом підписання заяви про приєднання №44700657 приєднався до публічного договору перевезення вантажів автомобільним транспортом, розміщеному на офіційному веб-сайті позивача. Між сторонами договору перевезення були укладені ТТН (ННВ) № 991074969 від 03.12.2025 та №994644621 від 03.12.2025 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, на підставі яких перевізник взяв на себе зобов`язання надати клієнту послуги з перевезення вантажів за відповідними маршрутами із узгодженими термінами доставки вантажів до місць розвантаження, погоджених сторонами. Згідно рахунку на оплату ТОВ "ТК "САТ" № 015018201 від 04.12.2025 вартість послуг склала 20 600,00 грн. Відповідно до ТТН (ННВ) №991074969 від 03.12.2025 та №994644621 від 03.12.2025 платником є третя особа. Проте згідно листа від 04.12.2025 ТОВ "Фенікс Сталь" просило позивача здійснити зміну платника по вказаних накладних на ТОВ "Фенікс Сталь", а також надало витяг з реєстру платників ПДВ та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.07.2022. За умовами п. 4.1 договору розрахунки за надання послуг між перевізником і клієнтом проводяться протягом 3 робочих днів з дня приймання вантажу до перевезення, що одночасно є моментом оформлення ТТН (ННВ)/е-ТТН. Відтак, відповідач мав оплатити рахунок до 05.12.2025. Відповідач з підписанням заяви про приєднання № 44700657 від 03.12.2025 до публічного договору перевезення вантажів автомобільним транспортом підтвердив, що при виконанні умов договору будуть здійснювати підписання документів в формі електронних документів для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням програмних рішень, а саме в платформі для обміну електронними документами вчасно. Пунктом 4.5 договору визначено, що перевізник надає клієнту акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) в двох примірниках. Клієнт зобов`язаний протягом 10 календарних днів з дня отримання надісланих перевізником за допомогою електронної пошти (сервісу M.E.DOC, вчасно, E-Doc чи іншого обраного сервісу) або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки актів здачі-приймання робіт (надання послуг), підписати вказані документи з накладанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу або підписати власноручно отримані оригінали або надіслати письмову мотивовану відмову від його підписання. Якщо у встановлені цим пунктом договору строки перевізник не отримає підписаний клієнтом акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або письмову мотивовану відмову, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вважається підписаним, а роботи (послуги) прийнятими. Через платформу для обміну електронними документами ВЧАСНО позивач надіслав відповідачу акт № 015018168 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.12.2025, відповідно до якого загальна вартість послуг склала 20 600,00 грн. У встановлені пунктом 4.5. договору строки позивач не отримав підписаний відповідачем акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або письмову мотивовану відмову, тому акт № 015018168 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.12.2025 вважається підписаним, а послуги прийнятими. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 20600,00грн основного боргу. Крім того, у зв`язку із порушенням договірних зобов`язань, позивач, керуючись п. 6.2.5 договору та ст. 625 ЦК України, нарахував до стягнення з відповідача 1519,32 грн пені, 149,00 грн - 30% річних та 185,69 грн інфляційних втрат.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.
Ухвалою суду від 11.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/248/26 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив позивача.
28 квітня 2026 року в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Додатками до заяви позивач оформив договір №02/02/2026 про надання професійної (правничої) допомоги від 02.02.2026, довіреність від 01.07.2025, довіреність №1 від 23.05.2024, додаткову угоду до договору від 06.03.2026 та акт приймання - передачі наданих послуг від 27.04.2026.
Повідомлений належним чином відповідач відзиву на позов та заперечень проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За приписами ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.
03.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" шляхом накладення електронного цифрового підпису на заяву № 44700657 приєдналось до публічного договору перевезення вантажів автомобільним транспортом.
За умовами заяви після її підписання, клієнт шляхом приєднання погоджується зі всіма умовами публічного договору, що розміщений на сайті перевізника www.sat.ua.
З моменту прийняття перевізником заяви, клієнт та перевізник набувають прав та обов`язків, визначених публічним договором та несуть відповідальність за їх невиконання та/або неналежне виконання. Підписавши заяву, клієнт засвідчує згоду укласти договір, відповідно до всіх його умов, шляхом приєднання до нього у повному обсязі.
В заяві зазначено, що клієнт з підписанням цієї заяви, підтверджує, що при виконанні умов договору будуть здійснювати підписання документів в формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням програмних рішень, а саме в платформі для обміну електронними документами ВЧАСНО.
Матеріали справи містять публічний договір перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого за цим договором перевізник зобов`язується доставляти автомобільним транспортом ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення, в установлений договором строк, і видати його уповноваженій особі - вантажоодержувачу, а також надати комплекс інших замовлених послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів на території України, а клієнт зобов`язаний своєчасно сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату, відповідно до умов договору та на підставі наданих перевізником рахунків за перевезення.
Відповідно до п. 1.2 договору укладення договору перевезення вантажів автомобільним транспортом підтверджується подальшим укладенням між сторонами товарно-транспортних накладних у паперовій та/або електронній формі.
За умовами п. 1.3 договору суб`єктами відносин перевезення вантажів за цим договором є перевізник, вантажовідправник, вантажоодержувач.
Клієнтом в розумінні цього договору є особа, яка уклала з перевізником публічний договір перевезення вантажів автомобільним транспортом, шляхом заповнення та підписання заяви про приєднання, з метою передачі вантажів до перевезення (вантажовідправник) та/або отримання вантажів (вантажоодержувач).
Відповідно до п. 2.1 договору приймання вантажу до перевезення оформляється товарно-транспортною накладною (накладною на вантаж), надалі по тексту - ТТН (ННВ), в письмовій формі, що встановлена перевізником або електронною товарно-транспортною накладною (е-ТТН).
Вартість перевезення та інших послуг, що вказуються у ТТН (ННВ)/е-ТТН та рахунках-фактурах, встановлюється відповідно до тарифів, зазначених в затвердженому перевізником прайс-листі. Укладаючи цей договір, клієнт підтверджує, що ознайомлений з діючим прайс-листом перевізника. (п.2.2 договору).
Згідно з п.п. 3.3.7 договору клієнт зобов`язаний сплатити за послуги перевезення вантажів та додаткові послуги, надані перевізником обумовлену плату (якщо це передбачено домовленістю сторін за договором) своєчасно та в повному обсязі. Аналогічні положення закріплені також у п. 3.5.4 договору.
За умовами п. 4.1 договору розрахунки за надання послуг між перевізником і клієнтом проводяться в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок перевізника на підставі виставлених рахунків.
Ціни на послуги перевізника встановлюються в національній валюті України - гривні (п.4.2.договору).
Пунктом 4.3 договору визначено, що розрахунки за надання послуг між перевізником і клієнтом проводяться протягом 03-х (трьох) робочих днів з дня приймання вантажу до перевезення, що одночасно є моментом оформлення ТТН (ННВ)/е-ТТН.
Відповідно до п. 4.5 договору перевізник надає клієнту акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) в двох примірниках.
Клієнт зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання надісланих перевізником за допомогою електронної пошти (сервісу M.E.DOC, ВЧАСНО, E-Doc чи іншого обраного сервісу) або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки актів здачі-приймання робіт (надання послуг), підписати вказані документи з накладанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу або підписати власноручно отримані оригінали або надіслати письмову мотивовану відмову від його підписання.
Якщо у встановлені цим пунктом договору строки перевізник не отримає підписаний клієнтом акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або письмову мотивовану відмову, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вважається підписаним, а роботи (послуги) прийнятими.
Сторони визнають, що рахунки, специфікації, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) надіслані через відповідні сервіси складені згідно Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Сторони визнають, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису.
Сторони визнають, що всі документи підписані з накладанням КЕП мають таку саму юридичну силу, як і договори підписані власноручним підписом, та мають рівнозначну силу, що й документи на паперових носіях.
Згідно з п. 6.2.5 договору у випадку порушення клієнтом строків проведення розрахунків, він зобов`язаний сплатити на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення.
Публічний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання, її отримання та підписання перевізником та діє до 31 грудня 2026 року, але в будь-якому випадку до моменту остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, що виникли під час дії цього договору та продовжують існувати після його припинення (п. 9.1 договору).
На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" послуги з перевезення вантажу за товарно - транспортними накладними (накладними на вантаж одержувача) №991074969 від 03.12.2025 на суму 15828,00 грн та №994644621 від 03.12.2025 - 4772,00 грн.
04 грудня 2025 року відповідач звернувся до позивача з листом, в якому просив здійснити зміну платника по накладній на вантаж №994644621 від 03.12.2025 та по накладній на вантаж №991074969 від 03.12.2025 на ТОВ "Фенікс Сталь". До вказаної заяви відповідач додав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також витяг № 2522254500604 з Реєстру платників податку на додану вартість.
Матеріали справи містять підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" рахунок на оплату №015018201 від 04.12.2025 на суму 20600,00 грн та акт №015018168 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 04.12.2025 на суму 20600,00 грн, який надіслано для підпису на електронну адресу ТОВ "Фенікс Сталь".
Позивач звертався до відповідача з претензією вих. №72 від 19.02.2026. згідно з якою просив невідкладно провести розрахунки за надані транспортні послуги по перевезенню вантажів згідно договору №44700657 від 03.12.2025 в сумі 20600,00 грн. Додатками до претензії оформлено копії товарно - транспортних накладних та рахунку на оплату.
Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Суд встановив, що 03.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" шляхом накладення електронного цифрового підпису на заяву № 44700657 приєдналось до публічного договору перевезення вантажів автомобільним транспортом та погодилось зі всіма умовами публічного договору, що розміщений на сайті перевізника www.sat.ua.
Згідно з вказаною заявою, з моменту прийняття перевізником заяви, клієнт та перевізник набувають прав та обов`язків, визначених публічним договором та несуть відповідальність за їх не виконання та/або не належне виконання. Підписавши заяву клієнт засвідчує згоду укласти договір, відповідно до всіх його умов, шляхом приєднання до нього у повному обсязі.
За умовами п. 1.1 договору позивач зобов`язувався доставляти автомобільним транспортом ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення, в установлений договором строк, і видати його уповноваженій особі - вантажоодержувачу, а також надати комплекс інших замовлених послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів на території України, а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату, відповідно до умов договору та на підставі наданих відповідачем рахунків за перевезення.
Відповідно до п. 1.2 договору укладення договору перевезення вантажів автомобільним транспортом підтверджується подальшим укладенням між сторонами товарно-транспортних накладних у паперовій та/або електронній формі.
На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, що підтверджується товарно - транспортними накладними (накладними на вантаж одержувача) №991074969 від 03.12.2025 та №994644621 від 03.12.2025 на загальну суму 20600,00 грн. 
Надання відповідачу послуг з перевезення вантажу за вказаними накладними підтверджується також листом відповідача від 04.12.2025, що адресований позивачу, згідно з яким відповідач просив здійснити зміну платника по накладних на вантаж №994644621 від 03.12.2025 та №991074969 від 03.12.2025 на ТОВ "Фенікс Сталь".
Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Робота та послуги, що виконуються на вимогу власника (володільця) вантажу і не передбачені тарифами, оплачуються додатково за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 4.5 договору перевізник надає клієнту акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) в двох примірниках.
Клієнт зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання надісланих перевізником за допомогою електронної пошти (сервісу M.E.DOC, ВЧАСНО, E-Doc чи іншого обраного сервісу) або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки актів здачі-приймання робіт (надання послуг), підписати вказані документи з накладанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу або підписати власноручно отримані оригінали або надіслати письмову мотивовану відмову від його підписання.
Якщо у встановлені цим пунктом договору строки перевізник не отримає підписаний клієнтом акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або письмову мотивовану відмову, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вважається підписаним, а роботи (послуги) прийнятими.
Позивач склав та надіслав на електронну адресу ТОВ "Фенікс Сталь" рахунок на оплату №015018201 від 04.12.2025 на суму 20600,00 грн та акт №015018168 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 04.12.2025 на суму 20600,00 грн.
Однак відповідач не надіслав на адресу позивача підписаного акту здачі - прийняття робіт або письмову мотивовану відмову від його підписання.
За таких обставин акт №015018168 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 04.12.2025 на суму 20600,00 грн вважається підписаним, а роботи (послуги) прийнятими.
Пунктом 4.3 договору визначено, що розрахунки за надання послуг між перевізником і клієнтом проводяться протягом 03-х (трьох) робочих днів з дня приймання вантажу до перевезення, що одночасно є моментом оформлення ТТН (ННВ)/е-ТТН.
Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Як вбачається із товарно - транспортних накладних №994644621 від 03.12.2025 та №991074969 від 03.12.2025 позивач прийняв вантаж до перевезення 03.12.2025, що підтверджується підписом останнього.
З огляду на вказане, відповідач повинен був здійснити оплату вартості наданих послуг з перевезення в сумі 20600,00 грн у строк по 08.12.2025 включно, оскільки 06 та 07 грудня 2025 року є вихідними днями.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач не розрахувався із позивачем за надані послуги з перевезення вантажу, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом становить 20600,00 грн.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач заявив до стягнення пеню в розмірі 1519,32 грн за період з 09.12.2025 по 06.03.2026, інфляційні втрати в розмірі 185,69 грн за період з грудня 2025 року по січень 2026 року та 3% річних в розмірі 149,00 грн за період з 09.12.2025 по 06.03.2026. Вказані нарахування проведено на заборгованість в розмірі 20600,00 грн.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За умовами п. 6.2.5 договору у випадку порушення клієнтом строків проведення розрахунків, він зобов`язаний сплатити на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки останні є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо заявлених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правничої допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідних нормах Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач в позовній заяві зазначив, що відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи за даною позовною заявою становить 9662,40 грн, з яких 2662,40 грн витрати на оплату судового збору та 7000,00 грн судові витрати на оплату професійної правничої допомоги. Крім того, повідомлено, що заява про розподіл судових витрат буде подана до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
28 квітня 2026 року в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).
Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, між Адвокатським об`єднанням "Казачук та партнери" (далі - адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія САТ" ( далі - клієнт) було укладено договір №02/02/2026 про надання професійної (правничої) допомоги від 02.02.2026 (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (опрацювання первинних документів, підготування та надіслання заяв, звернень, запитів тощо до всіх без виключення органів/підприємств/організацій України; підготування та надіслання (у разі виникнення необхідності) до суду позовних заяв, заяв тощо, пов`язаних з врегулюванням спору; представництво інтересів у всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, правоохоронних органах, у судах).
Відповідно до п. 2.1 договору клієнт зобов`язується виплачувати адвокатському об`єднанню гонорар та покривати фактичні видатки, пов`язані з наданням клієнту правової допомоги, в порядку, визначеному даним договором.
Згідно з п. 2.5 договору адвокатське об`єднання має право на отримання гонорару та на покриття фактичних витрат, пов`язаних з наданням клієнту правової допомоги, в порядку, визначеному даним договором.
За умовами п. 2.6 договору на виконання пункту 1.1 цього договору клієнт надає право (уповноважує) адвокатське об`єднання: представляти інтереси клієнта, захищати клієнта у всіх судових органах України (у т.ч. в судах першої інстанції, судах апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції) та у всіх судочинствах (у т.ч., але не виключно, у господарському, цивільному, адміністративному, кримінальному тощо), у наказному, позовному, окремому та будь-яких інших провадженнях.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі та в строк, який зазначається в додатковій угоді до цього договору.
06 березня 2026 року між Адвокатським об`єднання "Казачук та партнери" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія САТ" укладено додаткову угоду №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.02.2026, яка визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання професійної (правничої) допомоги стосовно представництва інтересів клієнта у Господарському суді Хмельницької області у справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" про стягнення 20600,00 грн основного боргу, а також пені, 3% річних, збитків, завданих інфляцією в фіксованій сумі гонорару 7000,00 грн. Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист інтересів клієнта у суді першої інстанції (Господарський суд Хмельницької області). Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання протягом 30 (тридцяти) днів з дня набрання рішенням у справі законної сили, але не раніше оплати витрат на професійну (правничу) допомогу відповідачем на рахунок клієнта.
27 квітня 2026 року між сторонами підписано акт приймання - передачі наданих послуг №1 до договору про надання професійної (правничої) допомоги від 02.02.2026, згідно з п. 1 якого адвокатське об`єднання надало клієнту професійну (правничу) допомогу в фіксованій сумі гонорару 7000,00 грн стосовно представництва інтересів клієнта у Господарському суді Хмельницької області у справі №924/248/26 за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" про стягнення 22454,01 грн, з яких 20600,00 грн основного боргу, 1519,32 грн пені, 149,00 грн - 30% річних, 185,69 грн інфляційних втрат. Клієнт прийняв правові послуги, зазначені у пункті 1 цього акту.
Матеріали справи містять ордер серія АА №1685669 від 05.03.2026, виданий адвокату Білоконь І.В. на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія" САТ", у тому числі в Господарському суді Хмельницької області, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1639 від 21.05.2019, видане Білоконь І.В.
Суд враховує, що подані у даній справі позовна заява від 06.03.2026, клопотання від 12.03.2026 та заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу від 28.04.2026 підписані адвокатом Білоконь І.В за допомогою електронного цифрового підпису.
Вищевказані обставини свідчать, що позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/248/26 у Господарському суді Хмельницької області.
Разом з тим, надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.
У даній справі відповідач не подав до суду письмової позиції з приводу заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не заявив клопотання про зменшення таких витрат.
Водночас, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
За таких обставин під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховує, що за своєю категорією (стягнення коштів за надані послуги) дана справа не є спором значної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, обмежується аналізом невеликої кількості доказів, чітко врегульована нормами права, умовами договору і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи.
Розгляд справи здійснювався судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Тому проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг та докази, що їх підтверджують, зважаючи на співмірність суми заявлених витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, які відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача, з огляду на задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Сталь" (м. Хмельницький, вул.Чорновола В.М., буд. 88, офіс 1, код 44700657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" (м. Київ, вул. Гроденська, буд. 32, код 35646516) 20600,00 (двадцять тисяч шістсот гривень 00 коп.) основного боргу, 1519,32 грн (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять гривень 32 коп.) пені, 149,00 грн (сто сорок дев`ять гривень 00 коп.) 3% річних, 185,69 грн (сто вісімдесят п`ять гривень 69 коп.) інфляційних втрат, 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на оплату професійної правничої допомоги та 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) витрат на оплату судового збору. 

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Суддя Л.О. Субботіна 

Рішення надсилається учасникам справи до електронних кабінетів.