Справа № 452/3611/25    Головуючий у 1 інстанції: Бікезіна О.В. 
Провадження № 33/811/662/26   Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Примак Христини Богданівни на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2026 року, 
встановив:

постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2026 року, ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона 18 вересня 2025 року о 23:44 год. в м. Самбір, на вул. Чорновола керувала транспортним засобом Lexus NX200, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру номер 1711.1697, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонена.
На зазначену постанову захисник-адвокат Примак Х.Б. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.04.2026 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки, на думку апелянта, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.14.6 «в» ПДР, а саме: здійснила обгін на пішохідному переході. Звертає увагу, що з відеозапису вбачається, що вказаний маневр було розпочато та завершено після меж пішохідного переходу, а відеодоказів протилежного нема.
Вважає, що мав місце психологічний примус та надання поліцейськими свідомо хибної правової інформації щодо наслідків відмови від огляду, прирівнявши відмову до факту вживання алкоголю. Також поліцейські здійснили психологічний тиск, спрямований на отримання згоди або формування підстав для складання протоколу, позбавили особу можливості прийняти вільне та усвідомлене рішення.
Окрім цього, звертає увагу, що поліцейські ввели в оману ОСОБА_1 щодо змісту медичного огляду в закладі охорони здоров`я, повідомивши, що у лікарні буде теж проходити огляд за допомогою «Драгера», не зазначивши при цьому, що огляд в закладі охорони здоров`я передбачає також клінічне обстеження та може включати лабораторне дослідження біологічного матеріалу. Вказане позбавило ОСОБА_1 прийняти поінформоване рішення щодо проходження огляду у мед закладі.
На думку апелянта, також мало місце порушення права на юридичну допомогу при прийнятті рішення.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: 
- протоколом серії ЕПР1 458101 від 19.09.2025 року, складеним о 00:12 год. уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України, та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовилася, про те, що вона ознайомлена з даним протоколом свідчить її підпис в графі про отримання нею тимчасового посвідчення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.09.2025 року в якому відображено, що у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 №АR-0432, на що вона відмовилася;
- рапортом поліцейського ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Голиш М. від 19.09.2023 року, в якому зазначені причини зупинки транспортного засобу (водій здійснив обгін на пішохідному переході) за що винесено постанову серії ЕНА 5752930 за ч. 2 ст. 122 КУпАП;
- відеозаписами, наданими поліцейськими.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, щодо безпідставності зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, апеляційний суд зазначає наступне.
Із дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що в автомобілі Lexus NX200 державний номерний знак НОМЕР_1 перебувають дві жінки (водій та пасажир на передньому сидінні); встановлена особа водія - ОСОБА_1 ; поліцейським повідомлено їй про причину зупинки, на що ОСОБА_1 вибачається та каже, що «не звернула уваги» (23:44:40); після вимоги поліцейського пройти тест, ОСОБА_1 каже, що буде радитись зі своїм адвокатом (23:46:04); при роз`ясненні ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 повідомляє, що з правами знайома, так як є юристом (23:49:47); також ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що «вживала бокал вина за обідом» (23:51:22); складену постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 під розпис отримала (23:52:06); після спілкування по телефону ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду (23:55:44), на що поліцейським їй ще раз роз`яснюється, що в такому випадку на неї буде складений протокол за таку відмову; давати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовилася (00:21:46), від підписання протоколу відмовилася (00:23:20), під підпис в протоколі отримала тимчасовий дозвіл на керування (00:23:45).
Відтак, зупинка транспортного засобу відбулася у відповідності до вимог пункту 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ОСОБА_1 порушила ПДР, що відповідно було зафіксовано та підтверджено наданим відеозаписом. Даних щодо оскарження ОСОБА_1 постанови серії ЕНА 5752930 матеріали справи не містять. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Крім того, на оглянутому апеляційним судом відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення. Такий відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.
Судом апеляційної інстанції не встановлено з боку працівників патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі нема.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Примак Христини Богданівни – залишити без задоволення.
Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ