КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 369/22113/25 Головуючий у суді першої інстанції - Перекупка Г.А.
Номер провадження № 33/824/1987/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Марченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року щодо притягнення: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498702 від 30 жовтня 2025 року водій ОСОБА_1 30 жовтня 2025 року о 20 годині 30 хвилин вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом Мercedes-BenzE320, державний номерний знак   НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Молодіжної та Лінійної, 28, м. Боярки Фастівського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST 6810, прилад ARLB 0594, принтер ARBL-5023, тест № 998, результат тесту 0,44 ‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №503408 від 04 листопада 2025 року водій ОСОБА_1 30 жовтня 2025 року о 20 годині 40 хвилин вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом Мercedes-BenzE320, державний номерний знак   НОМЕР_1 , по вул. Лінійній, 30, м. Боярки Фастівського району Київської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу на перехресті не надав переваги в русі автомобілю Subaru Forester, державний номерний знак   НОМЕР_2 , який їхав по головній дорозі та внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Escape, державний номерний знак   НОМЕР_3 .
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та з врахуванням положень ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665, 60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 11 лютого 2026 року, відповідно до якої просить зупинити провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, скасувати оскаржуване судове рішення та закрити провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що апелянт не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського, що відображено в протоколі. При цьому в протоколі відсутнє чітке зазначення, який саме огляд, і в якому порядку мав бути пройдений, що унеможливлює однозначне трактування дій як відмови.
Фраза «не було часу» не є прямою відмовою від огляду, а формулювання суті правопорушення є нечітким і суперечливим, оскільки одночасно йдеться про ознаки сп`яніння та відмову від огляду без конкретизації виду такого огляду. Це позбавило його можливості належно реалізувати право на захист і спростовує висновок суду першої інстанції про доведену відмову.
У протоколі відсутні також відомості про пропозицію йому пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також про його відмову від такого огляду чи від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Аналогічно, пояснення свідків не містять даних про його відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Таким чином, не підтверджено дотримання передбаченої процедури огляду на стан сп`яніння, що свідчить про істотні порушення порядку його проведення та ставить під сумнів законність висновків про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.
Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення його як водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, його не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року як такий, що пропущений з поважної причини, оскільки в судовому засіданні він не приймав участь, з повний текст постанови отримав 06 лютого 2026 року. Вперше подав апеляційну скаргу 11 лютого 2026 року, тобто в строк, встановлений законом проте, постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. За вказаних обставин просив поновити строк на подання апеляційної скарги.
Так, доводи апелянта про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 22 січня 2026 року в день проголошення постанови.
Матеріали справи не містять доказів направлення судом першої інстанції завіреної копії постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень за загальний доступ постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року забезпечено 09 лютого 2026 року, а надіслано судом 05 лютого 2026 року. 
Таким чином посилання апелянта в клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги є слушним з огляду на вищевикладені обставини. 
Вперше апелянт апеляційну скаргу 06 лютого 2026 року, тобто в строк, встановлений законом.
Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернута особі, яка її подала (а.с. 39-40).
Повторно апелянт звернувся до суду із апеляційною скаргою 31 березня 2026 року (а.с 49 - 56).
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року як такий, що пропущений з поважних причин.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Крім того, п. 2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду регулюються «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735, та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.
Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 9 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктами 7 і 8 Порядку № 1103 передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Абзацами другим та четвертим частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з положеннями статті 52 цього Закону одним із таких органів державного контролю є Національна поліція.
Відповідно до абзацу третього частини другої статті 16 вказаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Таким чином, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 503408 від 04 листопада 2025 року водій ОСОБА_1 30 жовтня 2025 року о 20 годині 40 хвилин вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом Мercedes-Benz E320, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Лінійній, 30, м. Боярки Фастівського району Київської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу на перехресті не надав переваги в русі автомобілю Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_2 , який їхав по головній дорозі та внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_3 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.. (а.с. 2)
В матеріалах справи міститься також схема місця ДТП, яка сталася 30 жовтня 2025 року, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с. 4).
Матеріали справи також містить пояснення потерпілого ОСОБА_3 , які були написані власноручно в яких останній зазначив, що він їхав на автомобілі Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_3 . по вулиці Лінійній, рухався на перехресті з вулицею Молодіжною зупинився, так як вулиця Молодіжна головна. По вулиці Молодіжній рухався автомобіль Subaru в той же час на зустріч рухався автомобіль Мercedes-Benz, який не зупинився на знак уступити дорогу та продовжив рух прямо і врізався автомобіль Subaru, обидва автомобілі по несло на автомобіль Ford Escape (а.с. 5).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498702 від 30 жовтня 2025 року водій ОСОБА_1 30 жовтня 2025 року о 20 годині 30 хвилин вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом Мercedes-Benz E320, державний номерний знак  НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Молодіжної та Лінійної, 28, м. Боярки Фастівського району Київської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST 6810, прилад ARLB 0594, принтер ARBL-5023, тест № 998, результат тесту 0,44 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).
У протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення»  ОСОБА_1 зазначив, що він надасть в суді.
Відповідно до результатів проведеного тесту за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6810 відносно водія ОСОБА_1 , останній показав результат тесту - 0,44 ‰. З результатом тесту погодився та проставив особистий підпис. (а.с. 3).
В матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП 30 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 6).
На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, що працівники Управління патрульної поліції у Київській області Фастівське районне управління поліції, що здійснювали 30 жовтня 2025 року оформлення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 де також зафіксовано проведення огляду останнього на стан сп`яніння за його згодою із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6810» (20:54:40). На відео зафіксовано, як працівник патрульної поліції неодноразово пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, водій та пасажир довго вирішували хто саме керував транспортним засобом (20:56:40). Працівник патрульної поліції підійшов до водія ОСОБА_1 та попросив останнього надати документи на транспортний засіб та документи, що засвідчують особі. (20:57:09). Працівник патрульної поліції, роз`яснює водію, що у зв`язку із ДТП водій буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі драгер та пропонує пройти огляд. (20:57:21). Водій ОСОБА_1 погоджується пройти на місці. (20:57:51). Поліцейський показує прилад та повідомляє, що іде перевірка приладу, а також повідомляє, що прилад пройшов перевірку та роз`яснює як проходити огляд на приладі. Після проходження тесту працівник поліції повідомив, що у водія виявлено 0,44 ‰ проміле та те, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння при вище допустимої норми 0,2 ‰ (20:59:17). На відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції роз`яснив особі, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомив з його змістом.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала й вказаний протокол не містить заперечень ОСОБА_1 щодо його складення, не містить його зауважень щодо змісту складеного протоколу. 
З приводу доводів апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці, тому доводи апелянта є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 після огляду на приладі Драгер погодився з його результатами і не висловлював вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.
Апеляційний суд звертає увагу, що доводи апеляційної скарги взагалі не відповідають подіям, які були під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та загалом самі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою судом постановою, та свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, проте висновків суду викладених у постанові вони не спростовують.
В прохальній частині апеляційної скарги апелянтом ставилось питання про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає заявлене клопотання, оскільки зупинення провадження з таких підстав КУпАП не передбачено.
Не передбачено КУпАП і можливість зупинення провадження до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Відповідно до КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справах про адміністративні правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 1724 - 1729, 173 частиною третьою статті 178, статтями 185, 1851, статтями 1857, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.
Частиною 4 ст. 277 КУпАП передбачена можливість зупинення строку розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися, але стосується вона лише адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Зупинення строку розгляду інших справ про адміністративні правопорушення зазначеною правовою нормою не передбачено.
Таким чином інститут зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення КУпАП передбачений, але він не може бути застосований до справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому клопотання про зупинення провадження із застосуванням аналогії закону, зокрема ст. 335 КПК України, є безпідставним.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні Київського апеляційного суду з 28 квітня 2026 року, а відповідно до довідки про перебування ОСОБА_1 на військовій службі останній перебуває з 22 лютого 2025 року.
Отже, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що посилання щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість поданої апеляційної скарги.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду М.А.Яворський