Справа №454/810/25 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2026 р. місто Сокаль 
Сокальський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого - судді                 ОСОБА_1 

за участю секретаря ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі кримінальне провадження №12025141310000047 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючому по АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти середньої, раніше судимого 10.06.2024 Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 164, ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 10 місяців 8 днів, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 Кримінального кодексу України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне: 

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , 17.10.2024 року отримавши у Червоноградському районному відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області направлення на відбуття адміністративного до Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс», де мав відбувати покарання у вигляді суспільно корисних робіт, не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт, без поважних причин (хвороба порушника), фактично не відпрацювавши призначених йому 120 годин суспільно корисних робіт. 04.11.2024 року у зв`язку з ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, на ОСОБА_3 було складено протокол №2 про адміністративне правопорушення та направлено на розгляд до Сокальського районного суду Львівської області. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12.12.2024 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП.
Однак, ОСОБА_5 , продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виражається у невиході на суспільно корисні роботи без поважних причин, починаючи з 17.10.2024 по даний час, не надавши при цьому жодних документів, у тому числі з медичних закладів, які б підтверджували неможливість прибути до визначеного місця та приступити до виконання суспільно корисних робіт.
Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що дійсно не відбув покарання у вигляді суспільно корисних робіт та не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт.
У скоєному щиро розкаявся.

Оцінка суду
Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.389-2 КК України, оскільки він злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. 
Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ст.389-2 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.
Також, суд враховує: 
ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України, є нетяжким злочином;
наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення;
особу винного, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я;
наявність постійного місця проживання;
обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із застосуванням іспитового строку, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні. 
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає. 
За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.389-2 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку. 

Головуючий:	ОСОБА_1