Справа № 646/5873/26 
№ провадження 2/646/4119/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року      м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого – судді Демченко І.М. за участю секретаря Кочитової Я.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіндрашівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1992, право власності на який зареєстроване Куп`янським бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № 33 за реєстровим номером 5257 від 17.09.1992.
Внаслідок військових дій об`єкт нерухомості було пошкоджено, у зв`язку з виникла необхідність подати заяву до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». 
Обов`язковою умовою отримання компенсації за пошкоджене нерухоме майно є наявність відомостей про цей об`єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Оскільки право власності на житловий будинок набуто позивачем до введення в дію Державного реєстру речових прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто до 2013 року, воно не зареєстровано в цих реєстрах. 
15.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказану заяву зареєстровано державним реєстратором за № 5449804. До заяви було долучено договір купівлі-продажу від 19.08.1992, посвідчений секретарем виконавчого комітету Нечволодівської сільської ради Куп`янського району Харківської області Козир Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 71, що має відмітку про реєстрацію права власності в Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації. 
19 лютого 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 винесено рішення № 71658679 про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку із наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказане рішення мотивовано тим, що під час розгляду заяви та доданих до неї документів державним реєстратором було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна та встановлено, що інформація про реєстрацію у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня.
Ухвалою судді Демченко І.М. від 22.05.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.
Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. 
30.06.2026 до суду надійшла заява начальника Кіндрашівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області Костюкова С.В. про розгляд справи без участі представника адміністрації та визнання позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Суд, з`ясувавши доводи позивача та думку відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
Встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за № 71658679 від 19.02.2024 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. КП «Куп`янське БТІ», яке було визначено зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської громади, та здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013 внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних повністю знищені.
На підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1992, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нечволодівської сільської ради Куп`янського району Харківської області Козир Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 71, який знаходиться у володінні позивача, встановлено, що ОСОБА_1 купила один жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у селі Нечволодівка Куп`янського району Харківської області, житловою площею 44,8 кв.м, який на плані земельної ділянки позначений літерою А, при будинку є такі надвірні будівлі: сарай – літ. «Б», льох – «В».  
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини також поширюється дія норм ЦК України 1963 року.
За змістом статей 153, 225 ЦК України 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно зі статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.
Відповідно до статті 224 ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК України 1963 року передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно зі статтею 14 Закону від 25 грудня 1974 року № 3377-VІІІ «Про державний нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, належало право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.
Статтею 2 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції від 19 січня 1976 року № 1/5, передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.
Наданий позивачкою договір купівлі-продажу посвідчений уповноваженої особою та на виконання вимог ст. 227 ЦК України 1963 року право власності на вищевказаний будинок за ОСОБА_1 зареєстровано 17.09.1992 Куп`янським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 33 за № 5257.
Технічним паспортом, виготовленим у 1999 році Куп`янським бюро технічної інвентаризації підтверджено, що вищевказаному житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , та встановлено його технічну характеристику, зокрема: загальна площа будинку 92, 5 кв.м, житлова 44,8 кв.м. 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстровано.
Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 
1.реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2.на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки, квартири проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). 
На даний час КП «Куп`янське БТІ» не здійснює господарську діяльність, його будівля повністю зруйнована, база даних та архівні справи знищені внаслідок збройної агресії рф.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 дійшла висновку, що особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, дарування тощо, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.
З наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу будинку, речове право на яке зареєстровано Куп`янським БТІ, судом встановлено реєстраційний напис вчинений БТІ, який у свою чергу, є підтвердженням реєстрації відповідного речового права, що виникло до 01.01.2013.
Крім того, про належність вищевказаного житлового будинку на праві власності ОСОБА_1 поза розумним сумнівом свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 126318503 від 05.06.2018, відповідно до якого позивачці на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,25 га з кадастровим номером 6323784001:00:001:0051, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Таким чином, у випадку позивача документ – договір купівлі-продажу від 19.08.1992, що посвідчує набуття такого права та позначка на ньому, яка свідчить про проведення державної реєстрації до 01.01.2013, збережений в оригіналі, та був долучений до пакету документів, з яким остання зверталася до державного реєстратора у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
З початку повномасштабної війни 24.02.2022 громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду.
На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивача відсутня можливість одержати у КП «Куп`янське БТІ» відповідні документи у зв`язку з його повним знищенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно, оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту її прав та законних інтересів.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 328, 392 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 01.07.2026.

 
Головуючий        І.М.Демченко